GENÈVE, SCHWEIZ
PEDRAZA, SEGOVIA, SPANIEN
-Det här gillar jag inte alls. -Jag sa ju att den var felvänd.
Nu så...
Herregud.
Här tillämpas modern teknik på köttproduktion.
Allt är strikt kontrollerat av hälsomyndigheten.
Inte nu.
Jag säger bara... - Inte nu.
Jag säger bara två ord: hygien och respekt.
-Respekt? -Ja, respekt...
Respekt och ansvarsfull hantering, för djurets välmående.
-Inte nu. -Ursäkta?
-Jag måste gå, älskling. -Nu?
Mitt i invigningen? Är du galen?
-Du är borgmästare, Paco! -Just därför.
Det har hänt nåt hos makarna Alonso och jag måste åka dit.
Är det viktigare än det här? Snälla Paco...
Du fixar det här. - Jag är hemskt ledsen, men jag måste gå.
Min fru fortsätter rundvisningen.
Tack.
Den här vägen.
-Var är den? -I ladugården, med Elena.
-Veterinären? -Vem annars? Det skulle vara en kalv.
-Var? -Där borta.
Lägg inte ut nåt på nätet.
-Det här är satanism eller nåt. -Det är ett mirakel.
Nu lugnar vi ner oss. Får jag titta?
Bort med mobilerna.
Lägg inte upp nåt på Instagram förrän vi vet vad som hänt.
-Facebook, då? -Men för fan! Nej, ingenstans.
Vill ni dra hit en massa folk som ska peka och skratta åt bondläpparna?
Vi ska sköta det på rätt sätt.
Vi får ringa Guardia Civil, sjukhuset, socialen...
Ringer vi myndigheterna läcker det ut och då kommer tv-teamen hit.
Är du säker på det som har hänt här?
-Ja, Curro filmade. - Visa honom! -Titta.
Har du det där?
Lugn nu. Du får tillbaka den.
Och barnet?
Vi får se.
Har du undersökt honom ordentligt? Är han...normal?
-Ja, Paco. Han mår bra. -Det vet vi inte.
-Vi måste prata med prästen. -Prästen? Är vi knäppa?
Bra idé. Don Manuel vet säkert vad man ska göra.
-Prästen? -Ja.
-Det verkar inte normalt. -Normalt?
Jag lämnade just en intervju-
-för att åka och titta på ett barn som fötts ur en ko.
Det är inte normalt.
-Det är stängt. -Han är nog hemma.
Kom igen!
Vad har hänt, Paco?
Förlåt att vi stör, don Manuel. Men vi behöver hjälp.
Vems är barnet?
Satans!
-Titta. Där sker bytet. -Vilket byte?
Där! Ser du? Kameran följer dig och du tittar inte.
Det är som trolleri. Du distraheras medan kalven byts ut. Busenkelt.
Det är omöjligt. Vem skulle vilja lura mig? Varför?
Frågan är varför det är enklare att tro-
-att ett barn har fötts ur en ko än att du har blivit lurad.
Jag sa ju att han skulle veta.
Frågan är vem som vill bli av med ett barn.
Och det, Paco...är inte häxkonst. Det är bara livet.
Ska vi ta nåt att dricka?
Det rimligaste vore att ringa socialtjänsten.
Okej, men under tiden kan han vara hos dem.
Han måste få vara nånstans och hon erbjöd sig att ta honom.
-Hej, fader. Vad får det vara? -Espresso.
Koffeinfritt kaffe med ljummen mellanmjölk-
-i ett högt glas, inte för starkt... med sackarin, tack.
Vatten.
Paco!
Ursäkta mig.
Vad händer? Vad är det här med barnet?
Lugn. Det är löst nu.
Don Manuel är vettigast i byn. Han hjälper oss.
Vad vet han? Han kom ju nyss hit.
-Ett år sen. -Jag gillar honom inte.
-Varför måste du bli inblandad? -För att folk behöver min hjälp.
Jag behöver också hjälp. Jag försöker få igång ett företag.
Lyssnar du ens på mig?
Det var du som fick in mig i politiken.
Vadå politik? Du är borgmästare. Du skriver på tillstånd.
Nån måste bevara ordningen. Utan mig hade det här legat på nätet nu.
Passa dig så att du inte hamnar på nätet i jakt på jag vet inte vad.
På jakt efter mamman. Du har rätt! Det skulle lugna folk.
Vi ses senare.
Varför ställa till med det här för att bli av med ett barn?
Det måste vara nåt mer.
Det finns alltid nåt mer: människors dumhet.
Tror du att alla är dumma?
Vad är det bästa sättet att dölja en lögn på?
Att ljuga ihop nåt ännu större.
Precis, det är vardagsmat inom politiken.
Men ni skulle ändå kunna hjälpa oss, don Manuel.
-Ring Guardia Civil. Sergeant Laguna. -Men...
Folk biktar sig hos er. Ni vet saker som ingen annan vet.
Om nån har viktig information är det ni präster.
Du tar väl ditt jobb på stort allvar, Paco?
-Självklart. -Jag också.
Har du hört talas om tystnadsplikt?
Jo... Trini har inte varit i skolan på en vecka.
-Vem? -Hon som sitter bredvid mig.
Hon pratar jämt om sin pojkvän.
De brukar träffas i gympasalen efter skolan.
Förra veckan såg jag henne gråta och sen har jag inte sett henne.
Vi har en WhatsApp-grupp och hon svarar inte.
Hejsan, Jesús.
Är din dotter hemma?
Vet du om hon har träffat nån på sistone?
Hon är på övervåningen och gör läxorna.
Hon träffar inte pojkar.
Förlåt att vi kommer hit oanmälda-
-men hon har visst inte varit i skolan på en vecka.
-Så... -Hon är sjuk.
Hon har huvudvärk. Prata med hennes mamma.
Det vore väldigt bra om vi fick prata lite med henne.
Min dotter är hemma några dagar och då kommer borgmästaren och letar?
-Vad fan är det som pågår? -Bli inte arg.
-Det tar bara fem minuter. -Lugn nu, Jesús.
Håll käften och gå in igen.
Du håller inte ens reda på din egen dotter.
Vi undrar om nån hon känner vet vad som har hänt hos makarna Alonso.
Ropa på henne.
Om hon har nåt med det att göra ska jag döda henne.
-Hej, Trini. -Hej.
-Sätt dig. -Du behöver inte vara rädd.
Vi undrar bara om du eller nån av dina vänner vet...
Vi vet att du inte har varit i skolan på en vecka.
Och under året har du umgåtts...
Eller ja, det är väl ett förhållande?
...med den där trevlige Rober.
Roberto? Från affären?
Vad i helvete...! Har du gjort nåt med honom?
-Nej, pappa, jag svär. -Jävla...
Vi har sett fotona på Facebook. Din profil är öppen. Alla kan se dem.
-Men det är inget fel med det. -Nej...
Vi vill bara veta sanningen.
Jag är inte gravid.
Nu räcker det. Ut härifrån.
Nu! Ut härifrån! - Och du går upp igen!
Gå upp, så pratar vi sen. - Stick då, för fan!
-Lugna ner dig, snälla Jesús. -Ska jag lugna ner mig?
Skäms du inte över att borgmästaren måste berätta om min egen familj?
Jesús...
-Lugna ner dig. -Och du...
Sluta lägga dig i andras liv och fokusera på ditt eget.
Vad menar du med det?
Fråga din man, om du kan hitta honom.
Du vet ju inte var han är.
-Du vet inte det, eller hur? -Nu räcker det!
-Sluta! -I mitt hus!
Släpp honom! Släpp, sa jag!
Din jävel! Släpp mig!
Mamma...
Ur vägen.
Igen? Varför är du så oförsiktig?
Klantskalle. Hon är gravid, för fan!
Då är det inte henne vi letar efter.
Alla idéer är välkomna.
Antonio...
Bevaka honom noga.
Ursäkta. Letar du efter Paco?
Ja. De sa på rådhuset att han var här.
Jag har ringt, men han svarar inte.
Ja, jag såg att du hade ringt tre gånger.
Hans mobil ligger på kontoret och laddar.
Ja? Vad gäller det?
Det är lite känsligt. Jag vill helst ta det med honom.
Det kommer att dröja en stund.
Vi försöker driva ett företag här.
Ja, det kan inte vara lätt. Det är enormt här.
Alla behöver Pacos hjälp.
Han är visst inte bara borgmästare, utan nån sorts biktfader också.
-Paco! -Elena.
Har du träffat min fru?
Ja, vi har träffats.
Då lämnar jag er i fred. Jag har mycket att göra.
Jag är strax klar.
Ser du? Där. Där sker bytet. Men man ser inte vem det är.
Han försvinner iväg med kalven.
Det där är väl Antonio?
-Antonio? Byfånen? -Säg inte så.
Jag säger det för att han inte röstade på mig.
-Då kan han inte vara så dum. -Han är bara funktionsnedsatt.
-Han är alltid i sakristian. -Han kan inte ha planerat det här.
Men han kan följa order, även om de är vansinniga.
-Hej? -Hej, fader.
Jag heter Antonio.
Trevligt att träffas. Jag kände den förre prästen.
Vi kan säkert också lära känna varandra.
Men det är väl ingen bra början att rota bland mina saker?
-Vad ska vi göra nu? -Gömma det.
Det här får ni inte säga till nån, fader.
Jag lovar.
Den är från före kriget, när präster och nunnor jagades.
När milissoldaterna kom gömde de sig där inne.
De hade skinka, torkat kött, vin och allt möjligt.
-Antonio... -Ja, fader?
Det här blir vår hemlighet.
Kan du bevara en hemlighet?
Du kunde ha förvarnat mig.
Min fru fyller år i dag. Vi skulle gå ut och äta.
Det är bara dumheter, men folk är rädda.
Ett spädbarn har dykt upp från ingenstans.
-Du borde ha anmält det. -Vi pratar med Antonio först.
Jag vill inte säga till socialen att en ko födde barnet.
Bor han här?
De är från kriget. Förr bodde det romer här.
Nu är det vindruvsplockare som håller till här. Och Antonio, då.
Vi har en plan för att röja upp här, men budgeten är för stram.
Antonio?
Gå försiktigt.
Den jävla idioten måste ha snott det här från sakristian.
-Kan han läsa? -Nej.
Föräldrarna hade honom i källaren tills han var 15.
När de dog blev han ensam och byborna tog hand om honom.
Vissa ger honom mat, andra kläder. Resten stjäl han.
Och så fortsätter det. Ingen ringer socialtjänsten.
Nej. Du vet hur det är på landsbygden.
Vad är det som händer?
Vad händer?
-Antonio? -Han har bebisen.
Helvete!
Antonio!
Gör inget dumt nu! Ge mig barnet!
Det är det enda sättet! Ju förr, desto bättre!
Han kommer att dra olycka över oss!
Antonio! Lugn nu.
Lyssna på mig, Antonio.
Du har aldrig skadat nån. Ge mig honom.
Det är ett normalt barn.
Vad gör du?
Det ni borde ha gjort!
-Ge mig barnet. -Ingen vill ha honom!
Sluta nu, Antonio. Ge hit barnet!
Nej! Nej!
Antonio... Visst har jag alltid varit snäll mot dig?
Jag har skött om dina djur.
Minns du schäfern du hittade med brutet ben?
-Sultan... -Ja!
-Minns du hur han såg på dig? -Stackaren...
Titta på barnet.
Se honom i ögonen.
Ska du göra honom illa?
-Nej. -Nej, självklart inte.
Så.
Bra.
Titta på mig, fader. Det här gör jag för er skull-
-för att Gud ska förlåta er!
Antonio!
Helvete!
Försiktigt.
Han lever. Han måste till sjukhus.
Skicka en ambulans till stora torget. Fort!
-Det står här. -Vad?
Det han sa. Det står skrivet här.
Det är den katolska ritualen för exorcism.
-Var fick han tag i den? -I kyrkan, som allt annat.
Håll ut, Antonio.
Vi fick ge honom morfin mot smärtan, men han är vid medvetande.
-Hur mår han? -Han pratar bara om er.
Han säger att ni har knivar och pistoler under rocken.
Och att ni känner djävulen.
-Är ryggraden skadad? -Det vet vi inte än.
Tack.
Antonio.
Hur är det med dig?
Vet du vem jag är?
Ni leder Herrens arméer...
...och ni är här för att strida mot Satan.
Ja, men säg inte det till nån. Det är vår hemlighet.
-Okej. -Nu ber vi.
Fader vår som är i himmelen. Helgat vare ditt namn.
Böner hjälper inte nu. Det vet ni, fader.
De har hittat er. De är här.
-Det där barnet måste dö. -Prata inte strunt.
-Vem har du pratat med om mig? -Vad är det? Har ni tappat tron?
Ni tror inte på nånting längre, eller hur?
Inte ens på er själv.
Men det kommer inte att stoppa dem.
De kommer inte att ge upp förrän de hittar det.
Hittar vadå? Vad letar de efter?
De kommer med glädje, Herre
Sjungande kommer de med glädje
SPANSK PRÄST ANKLAGAD FÖR MORD
EXORCISM ELLER BROTT?
EFTER FÄNGELSET LÄMNAR VERGARA ROM
-Exorcist? Vad i helvete? -Jag sa ju det.
Jag sa ju att jag inte gillade honom. Titta här. Han är galen och farlig.
Han verkar inte alls galen. Han är den ende som verkar förnuftig.
Ja, så klart, för att du inte ska misstänka honom.
Det är ju uppenbart.
-Du fattar ju aldrig nåt. -Vadå?
Exorcism är inte som på film. Här.
Folk blir inte besatta av djävulen, Paco.
De drev en pojke till vansinne, punkt slut.
Fy fan. Rom ville inte ha honom, så han kom hit.
-Det är ju helt jävla sjukt. -Precis.
Hit, till världens ände.
Hans karriär är förstörd för evigt om inte nåt kan ändra på det.
Som att han löser nåt viktigt.
Precis. Man skapar ett problem för att kunna lösa det själv.
Ja...
-Boken var hans. -Och han fick barnet...
...av nån desperat kvinna som kom till honom.
Jag vet inte...
Jag har svårt att tro... Vad tjänar han på det här?
Uppmärksamhet. Om man googlar på byns namn-
-kommer man direkt se att nåt skumt har hänt här.
Sen ringer han cheferna och säger: "Titta vad jag har lyckats lösa."
Han får åka tillbaka till Rom och vi framstår som bondtölpar.
Nja...
Jag kan inte tro att han skulle kunna göra nåt så skruvat.
För att du är en god människa. Kom hit.
Han utnyttjar dig, Paco. Jag lovar.
Han har manipulerat dig som den där stackars idioten.
Det tror inte jag.
Jo, älskling. Så är det.
Sen jag kom hit har nån tänt ett ljus här varje dag.
Jag trodde aldrig att det var du.
Alla har vi nåt vi inte kan komma förbi. Eller hur, fader?
Internet avslöjar alla hemligheter.
Det där är djävulens påfund.
-Är det sant? -Vadå?
Att jag dödade en pojke genom att ge honom en infarkt? Det är sant.
Jag har svårt att tro på allt sånt där.
Det känns så uråldrigt, från en annan tid.
Man är ung och har problem.
Mamman tror på djävulen och ringer en präst.
Först blir man arg, fäktas och skriker.
Men efter flera månader med böner dygnet runt blir man till slut galen.
Man äter insekter, spikar, ett mynt...
...till och med sin egen avföring om man måste.
Det här är alltså din?
Det här myntet... tog Giacomo, pojken som dog...
...ut ur sin egen hud.
Jag vet inte hur det kom in, men jag såg när det kom ut.
Och ändå tror du bara att allt är inbillning?
Jag har sett en kvinna slå in en dörr för att skrämma mig.
Hon lades in med tre brutna revben.
Det här kan du ta om du vill. Det är bara en metallbit.
Jag vet inte varför jag har kvar det. Det är värdelöst.
-God dag, fader. -Hej.
Vi skulle vilja prata med er, om det går bra?
Vad händer, Paco?
-Var det hennes första kalvning? -Andra.
Ta inte ut henne på några dagar, ifall hon råkar äta nåt olämpligt.
-Är hon frisk? -Helt och hållet.
Allt är precis som det ska.
-Hur mår bebisen? -Bara bra.
Han äter mycket.
Och han vaknar bara en gång per natt. Det är skönt.
Vad bra. Om det vore för er vet jag inte vad som hade hänt honom.
Det är ett stort ansvar, om så bara för några dagar.
Bara några dagar? Javisst, självklart.
Tack så mycket för allt.
Prata med honom. Jag kan inte hålla kvar honom.
Det enda som hänt är att ett barn har kommit från ingenstans-
-och Vergara var inte där.
-Boken, då? -Det bevisar ingenting.
Antonio måste ha stulit den från sakristian.
-Är han här? -Ja, där borta.
Ske din vilja, så som i himmelen...
Hej.
Det här kan väl inte vara ditt påhitt?
Nej...
Eller jo. Antonio kan inte ens läsa.
Han kan aldrig ha planerat det här själv.
Jag blir inte klok på det. Det måste ligga nån bakom det här.
Det finns mycket som du inte har berättat för oss.
-Om fängelset, den döda pojken... -Det finns ju att läsa överallt.
Jag döljer det inte, men jag är inte stolt över det.
Det gör mig inte skyldig och det vet du också.
Hör här, Manuel... Det här är en lugn by. Det händer aldrig nåt här.
Sen kommer du hit och helvetet brakar lös.
Det ena bevisar ändå inte det andra.
Okej, men...visst är du exorcist?
Jag visste inte ens att man fortfarande gör sånt.
Och inte nog med det. Du är ju dömd för brott, för fan!
Verkar inte det lite misstänkt?
Tror du att jag har gjort det här?
Enligt sergeanten var Antonios sista ord:
"Jag gör det här för dina synder."
-Han sa så och sen hoppade han. -Kan du förklara det?
-Jag har tänkt på det hela natten. -Du och alla andra.
En sak är säker:
Du vet nåt om det här som du inte säger.
Jag döljer inget. Om jag visste nåt skulle jag säga det.
Jag måste lösa det här innan jag blir slaktad på Twitter.
-Det här är värre för mig än för dig. -Hjälp mig då att reda ut det.
-Nån har pratat med honom om mig. -Vem då?
Det är nån som vill skrämma mig.
Snälla, åk inte. Jag måste prata med er.
Vår son dog när han var två år gammal.
Jag tittade på ett sånt där frågesportprogram på tv.
Vi tittade bara bort i nån minut eller två, jag lovar.
När jag vände mig om var han borta.
Carmen kom ut från badrummet.
Hon torkade håret med en handduk. "Var är han?", sa hon.
Den där dörren stod öppen.
Vi sprang ut...
...och hittade honom där. Han flöt med ansiktet nedåt.
Han hade ramlat ner i poolen.
Stackaren kunde inte ens klättra upp för stegen.
Carmen kom aldrig över det.
Det var som om nån hade slitit ut hennes hjärta.
Hon grät oavbrutet och kunde vara tyst i flera dagar.
Men det som hände där inne i ladugården...
...förändrade allt.
Ja, hon måste må mycket bättre nu.
Nej... Tvärtom.
Hon är förändrad.
-Carmen... -Vi har lämnat rummet som det var.
Som om vi visste att han skulle komma tillbaka.
Förstår ni inte?
Det som har hänt... Det ni såg i ladugården häromdagen...
Det är ett mirakel.
Förstår ni vad som har hänt?
Gud visste att det inte var vårt fel och har gett oss en ny chans!
Vi vet inte om ni kommer att få det här barnet, Carmen.
Det här barnet...har jag fått av Gud.
Var är han, då?
Ingen fara. Han kan redan gå.
Han har blivit så stor.
Hej, du har kommit till Paco.
Jag har ringt dig på jobbet, men det går för fan inte att få tag i dig!
Jag har varit hos makarna Alonso.
Det där är ingen bebis. Jag vet inte vad det är.
Jag vet att det låter vansinnigt, men han är större än sin mamma!
Ring mig så fort du hör det här. Vi måste prata!
Han ska bara vara två dagar gammal!
Han behöver vård eller... Jag vet inte vad.
Han kan ha en degenerativ sjukdom.
-Gigantism, akromegali... -Vadå för nåt?
En tillväxthormonstörning.
Skelettet växer, men inte de inre organen.
Kroppen växer tills den slits itu.
-Nej, vänta nu... -Vad?
Vi ringer socialen. De får lösa det. Det kanske inte är så allvarligt.
Inte så allvarligt? Hör du vad jag säger?
Jag vet vad jag såg, Paco. Jag är inte galen.
Vi åker dit, så får du se det själv.
-Kunde han redan gå? -Han gick, Paco.
Kom, då.
Vänta.
Kom.
Jag kan inte sluta tänka på... den där saken.
-Vadå "saken"? -Paco!
Du har inte sett den, så du förstår inte.
-Var gardinerna särdragna? -Va?
Var det ljust i rummet?
-Varför frågar du det? -Du kanske inte såg honom ordentligt.
Jag såg honom, Paco! Behandla mig inte som en galning!
Okej, men du är lite galen.
Du tar det här alldeles för personligt. Glöm det nu.
Vänta nu. Det här är inte rätt håll. Vad gör du?
-Jag skjutsar hem dig. -Varför det?
Vi ska inte åka hem till nån nu, Elena.
I morgon kan vi ringa runt.
Oroa dig inte. Det kan inte hända barnet nåt på bara en natt.
Du sa väl att de tog väl hand om honom?
Elena! Gå inte bara så där.
-Ska vi ta en kaffe? -Varför det?
-Vi kan prata, så blir du lugn. -Vi kan gå in och ringa socialen.
Är det inte lite sent att ringa nu?
Okej, okej! Vi ringer nu.
Vad mysigt du har det här.
Tycker du det?
-Allt är från Ikea. -Är det?
Men jag gör möblerna personliga. Målar dem och sätter dit detaljer.
De är jättefina.
-Det är min man. -Jag beklagar.
Ingen fara.
Det måste ha varit tufft för dig. Vad hände?
Ingenting.
Förlåt. Jag ställer dumma frågor fast vi inte känner varandra.
Nej, det hände ingenting.
Han försvann bara. Helt plötsligt.
Han var bara borta.
-Bara så där? -Bara så där.
Lämnade han ingen lapp?
Middagen stod på bordet. Och just det här vinet.
Och stekpannan stod på spisen. Allt var här utom han.
Vad sa polisen?
De såg på varandra och försökte hålla sig för skratt medan de hörde mig.
Vilka svin.
Vissa tror att han var otrogen mot mig.
Andra tror att jag var otrogen.
Varje gång jag kommer hem...
...sätter jag mig här och väntar på att han ska komma.
-Ska vi ringa, då? -Strunt i det.
-Vi gör det i morgon. -Okej.
Okej...
God natt, då.
Helvete! Det... Det...
-Det står folk där ute. -Vilka då?
Fan också. Remedios från affären, hennes syster-
-och Juan Carlos från fotobutiken.
-Jag bryr mig inte. -Men jag gör det.
Det är kommunalval snart och det här skulle inte se bra ut.
Vad ska vi göra, då?
Ska du sova över här?
Nej, jag ska inte stanna så länge. Bara en liten stund.
Nej. Jag vill att du går nu.
-Snälla Elena. Gör inte så här. -Gå ut genom trädgården, då!
Och hoppa över muren? Då verkar jag ju ännu mer skyldig.
-Skyldig till vadå? -Du vet vad jag menar.
Nej, det gör jag inte. Det är lugnt.
Jag går nu, och sen kan du gå när och hur du vill.
Nej, gå inte. Vänta.
-Jag bryr mig inte. -Det är ju ditt hus. Gå inte!
Elena!
Giacomo!
Jag ska döda dig, din horunge.
Jag ska döda dig...
Horunge!
Vad är det där?!
Horunge!
-Giacomo! -Vad gör du med honom?
Släpp mig!
Olycksfågel!
Jag gick till stationen för att ge dig den här, men de hade släppt dig.
-Vad är det för nåt? -Lasagne.
-Frusen. -Kom in.
I morgon går vi till sergeanten, så får han lösa det här.
Jag borde ha tänkt på det från början.
-Och vad ska vi säga? -Vi har haft fel hela tiden.
Frågan är inte vem som vill bli av med ett barn-
-utan vem som desperat önskar sig ett.
-Läs det här. -Det där var inte ett barn.
Carmen... Vad är det för fel på honom?
Inget. Det är inget fel på honom.
-Vad menar du? Titta på honom! -Han växer bara.
Allt kommer att bli bra. Vänta bara.
-Vad har du gjort? -Jag har lagat mat till bebisen.
Ingen fara. Det är lever. Protein. Han behöver mycket näring.
Jag förstår inte. Jag ringer en läkare.
Vill du att de ska ta honom ifrån oss?
Han ska ingenstans! Hör du det?
Du mår inte bra, Carmen. Du mår inte alls bra.
-Vart ska du? -Ut.
Varför det? Tycker du att det är fel?
Det var ju det här vi ville. Du lika mycket som jag.
Vad fan, Carmen...
-Vad är det här? -En leksak till bebisen. Ge hit den.
Vad är det här? Vad har du gjort?
Ge hit den.
Vad har du gjort, Carmen?
-Vad håller du på med? -Din mobil är av. Kom ner.
Om nån ser dig är det kört för mig!
-Kom ner, sa jag! Nu! -Jag kommer.
De har försökt adoptera i flera år utan framgång.
Hon säger att Gud har skänkt dem det här barnet.
Okej, jag pratar med Laguna i morgon.
Vadå i morgon? Vi måste åka dit nu!
Jag åker inte, Elena. Vet du varför?
Jag har en fru och ett jobb.
Jag är nån här. Jag kan inte fara runt som en idiot-
-och leta efter Gud vet vad!
Okej. Då åker jag ensam.
Vad gör jag här? Vad är planen?
Ska du bara gå in, ta barnet och springa ut?
Inte jag. Du får göra det.
Nej. Nej.
-Paco! -Nej.
Säg att socialen vill ha honom eller att han måste till sjukhus.
-Klockan tre på natten? -Du har inte sett det!
Kvinnan är galen.
Eller en fantastisk kvinna som sköter om barnet för att hon är god.
Jag kan inte storma in hos folk-
-för att du och en kriminell präst har bestämt att de är kidnappare.
Jag förstår... Handlar allt om valet?
Jag kan inte klanta till det på grund av nåt som inte ens angår mig.
Du måste förstå. Nu åker vi hem, okej?
Gå ut och ring Laguna.
Jag lämnar dig inte här ensam. Då går vi ihop.
Vad gör ni här?
-Vet ni inte att man ska knacka på? -Carmen...
-Jag vet inte vad som hände... -Vi ska hjälpa dig.
Hjälpa mig? Med vadå?
Jag måste se så att barnet mår bra, Carmen.
Barnet mår bara bra.
-Han vilar. -Vad hände med din man?
Attackerade han dig? Fick du försvara dig?
Ja, precis. Han attackerade mig.
-Vill ni också ta mitt barn? -Nej.
Han är min.
Ingen ska ta honom ifrån mig.
Spring!
Helvete!
Det var Carmen! Hon har dödat sin man!
-Hon är galen! -Hur tänkte du?
Hon har Paco! Han behöver hjälp!
Åk hem. Om hon dödade sin man kan hon göra vad som helst med Paco.
David! Ta den andra bilen och åk till familjen Alonso! Ja, nu!
Gör ingenting utan mitt tillstånd!
Hon är bakom oss.
Helvete.
Jag är verkligen ledsen för det här. Hoppas att du kan förlåta mig.
Det är rösterna, Paco.
Jag vet att jag verkar galen, men...
Om du bara visste hur lycklig jag är.
Jag önskade mig ett barn mer än nåt annat-
-och de har stått vid sitt ord.
Han älskar mig.
Han gör precis som jag säger. Titta.
Titta.
Jag kommer, älskling.
Om jag uppför mig...
...och gör som de säger, kommer rösterna att försvinna-
-och aldrig komma tillbaka.
Jag måste gå. De får inte skrämma barnet.
De kommer.
Fader...
Så tråkigt att ni måste se mig sån här.
-Följ med mig, Carmen. -Nej, jag kan inte.
Jag önskar att jag kunde det, men jag får inte det för dem.
"Dem"? Det är ingen annan här. Det är bara vi.
Det var länge sen vi sågs, käre Manuel.
Trodde du att du kunde gömma dig för oss i den här byn?
-Jag vill tala med Carmen. -Carmen är inte här nu.
-Du får prata med mig. -Jag har inget att säga.
Ska du inte läsa dina godnattsagor för mig som vanligt?
Sluta upp med det här nu.
Du är inte besatt. Du är sjuk.
Javisst, ja. Du tror inte på nånting längre.
Du är som ett barn: När du förlorar vill du inte spela mer.
Nu ska vi göra så här, Carmen:
Jag ska gå fram till dig, lägga dina armar bakom ryggen på dig-
-och sen ska vi gå ut härifrån.
Försök röra henne, om du vågar.
Ge oss det som tillhör oss, så slipper du oss.
-Jag vet inte vad ni menar. -Jodå. Tror du att vi är dumma?
Du flydde för att få det för dig själv.
Ligg still, annars skjuter jag!
Stå still!
Stå still, Carmen.
Nej!
Helvete...
Vad har ni gjort?
Förlåt, Merche.
-Jag borde ha förklarat... -Paco, Paco, Paco...
Inte nu, älskling.
Du lever. Det är huvudsaken.
Var försiktiga.
Allt är mitt fel.
Han ville inte följa med.
Och han blev nästan dödad. Tack.
-Nej, Merche... -Det är sant.
Det var vansinnigt. Du har all rätt att hata mig.
Jag hatar dig inte, Elena. Eller borde jag det?
Du gjorde det du var tvungen till, Elena.
Om det inte vore för dig kunde det här ha slutat hur som helst.
Min man behöver vila nu.
Skulle du kunna lämna oss i fred i några dagar?
Bara några dagar.
Elena...
Merche...
Paco, älskling...
Du borde inte vara här.
Varför?
Sinnet skapar verkligheten, inte tvärtom.
Vad är det som händer, fader?
Vad som än händer...
...och vad du än ser, förneka det.
Stäng ditt sinne.
Och det här?
Vad är det här?
Vad tror du?
Att han förvandlades till ett monster och klättrade ut genom fönstret?
Hon iscensatte allt det här för att hon inte kunde få egna barn.
Vila nu, Paco. Tänk inte på det där nu.
-Hon lindade in oss i garn. -Prata inte strunt nu.
Som om vi vore flugor i ett spindelnät.
Sov nu, Paco.
Paco! Paco! Vakna!
Paco! Vakna, Paco!
Herregud!
Paco! Paco!
Snälla!
Helvete!
Hej då, Paco. Min son är här för att hämta mig.
Merche...
Merche? Merche...
-Är det för Carmen? -Hon kommer tillbaka.
Du hörde henne. Hon ser mig som sin fiende.
Hon åkte ju iväg i ambulansen.
När jag var i Heliga landet såg jag mycket.
En israelisk soldat sprang tusen meter medan fienden sköt på honom.
Han hann döda sex palestinier innan han blev nedskjuten.
Han var fullpumpad med adrenalin. Det höll honom vid liv.
Vad är det här?
-Hjälp mig. -Vad tänker du göra?
Hon kan hinna döda fler under natten. Jag måste hindra henne.
Måste det vara du? Ska vi inte ringa polisen?
De har inte rätt sorts ammunition.
Fönstret i sakristian...
-Är det hon? -Vänta här.
Don Manuel... Jag ber er...
Ge dem vad de vill ha!
De tvingar mig att döda er annars. Förstår ni?
Jag ber er, snälla ni!
Vad vill de ha, Carmen?
Du vet precis vad jag vill ha.
-Var är det? -Jag vet inte vad du pratar om.
Fader!
Vad gör du här?
Ser du inte vad de tvingar mig att göra?
Oroa dig inte. Min pojke kommer att få ut dig därifrån.
Hallå där! Sluta med det där.
Lägg er ner, om jag får be!
Ge mig den. En annan ambulans är på väg.
Ge mig telefonen! Jag måste ringa ett samtal!
Gör som jag säger. Lugna ner er.
Det är viktigt!
Säg åt honom att ge dem myntet. De vill bara ha det.
När de har det ger de sig av.
Snälla... Jag vill inte skada fler.
Snälla!
Det är du som har det, din hora!
Don Manuel... Säg åt Elena att ge dem myntet.
-Giacomos mynt? -Vad annars?
Det kom från helvetet, upp genom hans själ.
Du såg det själv, Manuel. Både du och jag var där.
Välsignar du kulorna? Tror du att det skrämmer mig?
Hur ska du förklara för polisen att du har dödat den här kroppen?
Du har redan dödat en gång förut.
-Du kommer inte undan igen. -Fruktar du döden, Carmen?
Carmen gör det, men inte jag.
Snälla don Manuel... De ger er en ny chans.
De vill bara ha tillbaka det ni har stulit.
Jag har inte stulit nåt. Om Giacomo tog med sig det från helvetet-
-hörde det inte hemma där från första början.
Gör det inte, är ni snäll.
-Jag ger dig syndernas förlåtelse. -Gör det inte, fader.
I Faderns, Sonens...
-Gör det inte. -...och den helige Andes namn.
Amen.
Elena?
Hör du mig, Elena?
Elena?
Det är här! Det är här!
Amuletten! Förstör amuletten!
Elena! Amuletten!
Det är jag. Fader Vergara.
Lugn, Elena. Det är över.
Carmen, då?
Du sköt henne.
-Du dödade henne. -Carmen är oskadd.
Hon är i sakristian. Hon svimmade bara av.
Det var lösa skott.
Lösa skott? Och vigvattnet?
Hon var tvungen att tro att kulorna skulle bränna henne-
-som om hon verkligen vore besatt.
Om man inte kan resonera med en sjuk person får man följa hennes logik.
Och hur förklarar du det där som nästan tog livet av mig?
-Vadå? -"Vadå"!? Insekten...
-Den hade enorma ben...! -Lugna ner dig.
-Den dödade mig nästan! -Skärp dig nu.
"Skärp dig"?
-Jag såg den! -Okej.
Du måste tro mig!
-Den dödade mig nästan. -Lugn nu.
Lugn. Jag tror dig.
"Om man inte kan resonera med en sjuk person får man följa hennes logik"?
Är det så du ser mig? Som en sjuk person?
Ge mig myntet, Elena.
Ge mig myntet. Det driver er alla till vansinne.
Vad ska du med det till? Det är ju bara en metallbit.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com