-Du leder Herrens hær... -Antonio!
-Er det sant? -At jeg drepte gutten?
Eksorsist? Hva i helvete? Roma sender ham hit.
Ja, hit til verdens ende.
De kommer. De gir seg ikke før de finner det.
Hva leter de etter?
Ta den. Det er bare en metallbit. Jeg vet ikke hvorfor jeg har den.
Dette er en rolig by der ingenting skjer.
-Idet du kom, brøt helvete løs. -Noen vil skremme meg.
Unnskyld.
-Deres eminense. -Jeg vet det.
-Skal vi kvitte oss med ham? -Vi trenger ham levende.
Akkurat nå er han forvirret. Han er hverken med dem eller med oss.
Jeg vil ikke ta det fra ham.
Jeg vil at han skal gi det til meg.
-Nevnes ikke barnet? -Halvparten er oppdiktet.
Det står at han kan ha blitt stjålet og begravd i en brønn.
-Når skal du møte Laguna? -Om en halvtime.
Hva skal du si?
Ingen vil tro deg. Det er vårt ord mot...
-Mot hva? -Mot fornuften.
-Både du og jeg så det, eller hva? -Vi var så stresset...
-Nei, jeg var livredd! -Det er det jeg mener.
Hjernen bruker bildene man har i hodet og fremmaner dem som syner.
Det skjer alle når de sover, men i vårt tilfelle også når vi er våkne.
Det kalles hallusinasjoner. Opplevde begge samme hallusinasjon?
Ja. Begge var i huset og så edderkoppnettet av garn.
-Elena... -Du har snakket med pater Vergara.
-Tenk om alt er hans feil? -Ikke begynn med det igjen.
Carmen sa at han hadde stjålet noe. At han hadde noe som "de" ville ha.
-Ja, hun sa det samme til meg. -Det de vil ha, er denne.
En mynt? Den ser gammel ut.
Ingen spør hvorfor han har et arsenal i kirken.
Han lyver for oss, Paco.
Han skal være skeptiker, men han tror mer enn oss.
Han er voldelig, men også veldig intelligent.
Gi meg mynten.
-Det er det der. -Ser du det? Se.
-Ja, det er dette beinet. -Er du sikker?
Ja, han løfter hodet for å ikke legge all vekt på det.
Han har en skade, men vi fant den i tide.
Etter et par måneder hadde det vært for sent.
Hva skulle jeg gjort uten deg?
Vil du ha et glass?
Mens jeg skifter.
Vær så god.
Og det der?
-Hva skjedde med ansiktet ditt? -Å få katter inn i bur er vanskelig.
Du burde komme til meg.
-Unnskyld? -Og jobbe for meg, mener jeg.
Hva tjener du på klinikken? Blås i det. Jeg betaler deg dobbelt.
-Tredobbelt? -Ikke vær dum.
Du betaler meg allerede for mye.
Sesongen starter om en måned. Vil du ikke reise verden rundt?
Dra fra løp til løp og ha det gøy.
Og hvem skulle ta vare på alle kuene og grisene?
Hvem som helst, Elena. Du har en gave. Du må ta vare på den.
Er det sant at du skal selge slottet?
Å vedlikeholde dette er å kaste bort penger.
Og kompisen din, ordføreren...
-Paco? -Paco, ja. Han drukner meg i skatt.
Du har ikke tilgitt at han slo deg i valget.
Nei, tvert imot. Han gjorde meg en tjeneste.
Det var en dum idé å stille. Da måtte jeg ha hørt på alles klager.
Nå kan jeg kjøre til Madrid på to timer og spise hvor jeg vil.
Jeg vet om en restaurant med to Michelin-stjerner...
-Nei takk. -Greit.
En kaffe på torget, da?
Takk, Bernarda. Vi ses.
Så hyggelig å se markien her!
Nei, Rogelio, det var faren min. Kall meg Roque.
To kaffe, Isabel. En med sakkarin.
-Ja. -Hei, Enrique. Hvordan går det?
-Hallo. -Hei, Elena.
Så... Vil du fortelle hva det er med deg?
-Du virker fraværende. -Jeg er bare trøtt og stressa.
Så du vil ikke fortelle noe. Vi er vel venner?
-Jeg vil ikke fortelle noe. -Hvorfor ikke?
Paco!
Hei, Roque. Hei, Elena.
-Hei, Paco. -En kaffe.
En kaffe til ordføreren.
-Er det mye jobb? -Jeg kan ikke klage.
Lenge siden sist.
Jeg har reist rundt så mye at hodet snurrer av all jetlagen.
-Hva sa du? -Tidsforskjellen.
-Når man flyr over dammen. -Hvilken dam?
Du er morsom, du. Men her er visst alt det samme.
Tro det eller ei, men vi har hatt mye å henge fingrene i.
Paco og Merche har åpnet et nytt slakteri.
Jeg vet det. Jeg får med meg både det ene og det andre.
Jeg har gode kilder.
Unnskyld. Hallo? Ja. Hva koster den?
Kjøp da, for faen.
-Hvordan har du det? -Bra.
-Jeg jobber mye. -Bra.
-Jeg også... Jeg må gå. -Du har ikke drukket kaffen.
Ja.
Kjøp!
Unnskyld. De er udugelige. Jeg må gjøre alt selv.
Hvorfor gikk Paco?
-Hvor faen har du vært? -Her og der.
-Rydd av bordene. -Det kan hun gjøre.
Ikke spis av gjestenes tortilla! Jeg må gjøre alt selv.
-Hva faen gjør du? -Hva?
-Om faren din får greie på det... -Ikke si noe, så får han ikke det.
Rører du meg igjen, slår jeg deg!
-Har dere fikset is? -Hvordan går det?
-Skal vi sette i gang? -Ja.
-Mener dere alvor? Det er jo nifst. -Ikke vær så kjedelig.
-Feigingen skal liksom være modig. -Det er derfor vi er her.
Har dere brukt ouijaglasset? Det er jo klissete. Hvem var det?
Så ekkelt.
Legg fingeren mot kanten, men ikke trykk.
Så ekkelt.
-Hva holder dere på med? -Dere flytter på det. Slutt.
-Slutt å kødde, ellers drar jeg. -Jeg gjør ingenting.
Vi har ikke spurt om noe, og det beveger seg alt.
-Det er sikkert mammaen din. -Hva mener du? La moren min være.
Hvor lenge siden er det hun døde?
-Tre måneder? -Og?
Hun vil sikkert snakke med deg.
-Hvorfor skulle hun ønske det? -Hun tok jo livet av seg.
Helvete.
-Jeg går nå. -Ta det rolig.
Kanskje det ikke er henne, men noen her.
Spør hva personen heter.
Hva heter du?
G... I... A...
Gia...
Giaco...
Giacomo.
-Giacomo. -Faen, en italiener.
-Der ser du. Det er ikke henne. -Hvor er du fra, Giacomo?
"Gaeta."
-Hva? -Ta meg på brystene!
Hold kjeft, idiot!
-Flytter dere virkelig ikke på det? -Nei!
-Spør om han er død. -Hvorfor skal jeg spørre om det?
Helvete. Han er død.
-Er du i himmelen eller helvetet? -Du må stille ja- og nei-spørsmål.
"Jeg er..."
"...h..."
"...er."
-Helvete! -Hva faen?!
Hvem tok på meg?
-Ikke klå! -Tenn mobil-lysene!
-Min er død! -Fy faen, så skummelt.
Noen slikket meg på øret.
-Det var ikke morsomt! -Det var ikke jeg!
-Jævla dust! -Det var ikke jeg!
Hvor er Sole?
-Den drittsekken... -Sole!
Sole!
Det er faen ikke morsomt! Hvor i helvete er du?!
Helvete! Sole!
-Kom igjen nå, Sole! -For faen, Sole!
Har dere ringt rundt til sykehusene? Men gjør det, da!
-Jeg tok med denne. -Bra.
Takk, Martín. Ikke engst deg.
Lukt. Lukt.
Gå til venstre. Hitover.
Let her borte.
Bak gravsteinen.
Ordfører!
De flaskene kommer fra baren min.
Richi! Kom hit. Ikke vær redd. Det går bra.
Jeg slår deg i hjel!
-Rolig! Hva snakket vi om nettopp? -Enrique, vær så snill.
Han tok flaskene fra baren, Concha. Sønnen din er en tyv!
Og det er ikke første gang.
Richi, oversersjanten skal avhøre alle.
-Men du kan fortelle sannheten her. -Han sa at han ikke vet noe.
Ricardo, hvis det skjedde noe...
En ulykke eller en situasjon som sporet av-
-bør du tilstå nå, for det kommer likevel fram til slutt.
Det skjedde ingenting. Det er sant. Plutselig var hun bare borte.
Det var slik det var. Lysene slokket, og så var hun borte.
Det er bare tøv. Et ouijabrett får ikke folk til å forsvinne.
Men de er farlige dumheter, for folk blir redde, og da kan det ende ille.
-Særlig om man drikker. -Ja. Jeg vet at du skjuler noe.
-De røykte sikkert gress. -Ti stille, Concha.
Vi har funnet disse tablettene.
-Er de dine? Jeg dreper deg! -Slutt! Ta det rolig!
-Ta det rolig! -Hva?
-Se hva du har gjort. -Ja, gråt du. Du skal få svi.
Ingenting. Ikke et spor etter noe mistenkelig.
-Så? -Jeg aner ikke, Paco.
Enten stakk hun, eller så tok de henne.
Hadde det skjedd noe voldelig, ville vi ha sett spor etter det.
Vi har undersøkt alle og ikke funnet noen tegn på vold.
Hei.
Hva har skjedd? Curro sa noe, men jeg forsto ingenting.
Ungdommene var ute og drakk i går, og Sole er borte.
-Hvilken Sole? -Martíns datter.
-Martín? -Vakten din.
Om dere trenger noe... Jeg kjenner folk i innenriksdepartementet.
Og?
Jeg kan ringe noen som kan hjelpe til...
-Det går bra, Roque. Tusen takk. -Bra innsats.
-Herlighet. -"Bra innsats"? Er han politi?
Så du hvem han var med?
Stakkars mann. Først kona og nå datteren.
De jobbet hos meg i 20 år. Hun var kokke, og han voktet gården.
-Nå må han gjøre alt. -Hva var det? Kreft?
Ja, typen som konstateres plutselig.
-Hun taklet det ikke. -Så fælt.
Hun klatret opp dit og hoppet.
Det verste var at datteren var med.
Så hun henne hoppe?
Vær så god.
Hei, Martín.
Så...
-Har du snakket med vennene hennes? -Med Elvirita.
-Hva sa hun? -Det samme. At hun bare forsvant.
Hun må ha sagt noe mer.
-At en ånd åpenbarte seg. -En hva?
En ånd. De lekte den leken med glasset.
-Et ouijabrett. -Ja.
En italiensk ånd åpenbarte seg.
-Italiensk? -Ja. Hvorfor skulle de si noe sånt?
Hvis man skal finne på noe, sier man vel at det var djevelen eller noe-
-men en italiensk ånd som heter Giacomo...
Sa hun Giacomo?
Elvira! Det er til deg! Elvira!
Hun har vært sånn siden i går.
Jeg vet at du ikke hører. Det gjør ingenting. Jeg snakker likevel.
Første gang jeg var med på et ouijaritual...
...husker jeg at det dukket opp et spøkelse som het Chuqui.
Han snakket så mye dritt at vi ble lei og gikk på fest.
Neste dag prøvde vi det igjen, og Chuqui dukket opp igjen.
Vi begynte bare å le. Ingen tok det på alvor.
Helt til...
...Chuqui sa at "Amparo" var med ham.
Og at hun hadde bra.
Amparo var mormoren min.
Ingen av vennene mine visste navnet hennes.
Hva spurte du henne om?
-Jeg spurte om hun var i himmelen. -Hva svarte hun?
-At hun ikke var det. -Var hun i helvete?
-Ikke det heller. -Hvor var hun, da?
-Hun sa at hun var i tåka. -Mener du det? I tåka?
Det var i hvert fall sånn vi tolket det.
Tror du på sånt?
Ja.
Jeg gjorde det aldri igjen.
Men jeg husker hvert eneste ord som om det var i går.
Hva mer sa Giacomo?
Elena.
Hvor lenge siden er det? En måned? Jeg har ikke sett deg på en måned.
Det må ha vært tøft å komme tilbake. Men å ha fått det på avstand...
Voldsomme hendelser, som den vi opplevde-
-bryter ned nervene. Det blir vanskelig å tenke klart.
-Men du er sterk og viljesterk. -Han het Giacomo.
Han kom fra Gaeta i nærheten av Roma. Jeg googlet ham.
Og din Giacomo, som døde under eksorsismen kom også fra Gaeta.
-Så slutt å snakke dritt. -Din besettelse bekymrer meg.
Det er rart at av alle ånder i hele verden-
-klarte de å påkalle Giacomo fra Gaeta.
Har du en ny teori? Er jeg innblandet i jentas forsvinning? Tok jeg henne?
Nei, jeg tror ikke at noen tok henne. Hun forsvant. Helt klart.
Men hun er et sted, og du skal fortelle hvor.
Er du sikker på at jeg har noe med dette å gjøre, så ring politiet nå.
Hei! Takk for at dere er her og deler denne viktige dagen med oss.
Da er det nok på tide.
-Paco? -Elskede...
-Kom, Paco. -Nei.
-Armen min. -Paco.
Å bli en del av boutiquehotellenes internasjonale nettverk er en ære.
-Vi har jobbet lenge... -Hvor er datteren min?
Sole!
-Martín, vi skal finne henne. -Slipp meg!
Rolig nå, Martín...
Om noen her har rørt dattera mi, skyter jeg hodet av ham!
Martín, vær så snill.
-Sole! -Legg bort dette.
Hvor er datteren min?
Slutt å filme!
Datteren min! Vær så snill!
Vi skal finne henne, Martín.
Bare hold dere rolige. Det går bra.
Sole?
Er det du?
Dere må bruke ouijabrettet igjen!
Bare sånn kan dere få meg tilbake!
Jeg visste ikke hvem jeg skulle si det til.
Er venninnen din sikker på at hun snakket med henne?
Hun sa at hun ikke hørte det så godt...
-Men hvem ellers kan det ha vært? -Kanskje noen som ville skremme deg?
De skal gjøre det igjen i kveld.
-Hva? -Ouijabrettet.
-Nei, du må stoppe dem. -Vane sa at Sole ba om det.
Bare sånn kan hun komme tilbake.
Hvor skal de gjøre det? På kirkegården?
De vil ikke at noen skal se dem.
De skal til det forlatte huset. Det er en kjeller der.
-Faen, jeg burde ikke ha sagt noe. -Dette blir mellom oss.
-Lover du det? -Jeg lover det.
Jeg er redd.
Det kommer til å gå bra.
-Er de her? -Dette er inngangen til kjelleren.
Det er stilig. Du skal få se.
Slutt med dette nå.
Er det venninnen din, Elvira? Det var jo jævlig bra.
Er du Vane? Dere må gi mobilen til politiet så de kan spore samtalen.
-Den er uregistrert. -Politiet fikser det nok.
Vi kan ikke vente. Sole sa at vi må gjøre dette.
Tenk om det skjer noe. Tenk om noen av oss forsvinner?
Sykt.
"Gjør..."
"Gjør det..."
"Gjør det nå."
Er det deg, Sole?
JA
-Faen, så guffent. -Hvordan kan vi hjelpe deg?
"De vil..."
-"De vil snakke med deg." -Hvem vil de snakke med?
Nei.
Nei, jeg nekter.
Elvira, be venninna di gjøre som brettet sier...
-...eller stikke herfra! -Elena. Du burde gjøre det.
For Soles skyld.
Du burde ikke være så redd om det mora mi sier om deg, stemmer.
-Hva har moren din sagt om meg? -At mannen din stakk fordi du er gal.
At du ser spøkelser og sånt.
"Gi..."
"...oss..."
"...mynten." "Gi oss mynten." Hvilken mynt?
-Faen! -Hva er det som skjer?
Ikke igjen! Slutt!
Sole.
-Sole! -Tusen takk.
-Si takk til Elena, Martín. -Nå går vi.
Snakk med henne, Paco. Jeg skjønner ingenting.
-Nå? -Hva er det?
Du så det?
-Jeg så ingenting. -Du var jo der!
Du må tro på det jeg sier, Paco! Da jeg kikket opp, var hun der.
Jeg er opprørt.
-Hun må ha sagt noe. -Ikke et ord.
Hun sa at hun vil skrifte.
-Det hørte jeg ikke. -Hun sa det til meg.
-Alle er nok litt anspente. -Jeg må ikke forklare meg for noen!
Det var ungdommene som overtalte meg!
-Ingen krever noen forklaringer. -Jeg vet hvordan det funker!
I morgen sier alle at jeg tok jenta, at alt er min feil-
-og at det var jeg som ga dem ideen om spiritisme.
Alle vet at du hjalp til med å finne henne. Nå er hun hjemme hos faren.
Hei, kjære.
-Prøv å slappe av. -Nei, det drøyer en stund.
Unnskyld.
-Hill deg, Maria, full av nåde... -Unnfanget uten synd.
Kondolerer med moren din.
Når en slik tragedie skjer, føler alle seg skyldige.
Men du skal vite at moren din elsket deg-
-og at det som skjedde, ikke var din feil.
Jeg kom ikke for å snakke om mamma. Jeg kom ikke frivillig.
-Unnskyld? -De ba meg om å snakke med deg.
-Hvem? -Vennene dine.
-Jeg vet ikke hvem du snakker om. -De ville at jeg skulle si noe.
Hva da?
Gi oss tilbake det som er vårt.
La ditt rike komme. La viljen din skje...
-Jeg beklager. -Hvorfor det, jenta mi?
Du kommer til å dø før det blir kveld.
-Ta en om morgenen. Skriv... -Vær så snill!
Vær så snill, hjelp...
Sett deg her.
-Hjertet mitt... -Hva tar du?
-Captopril, tror jeg. -Hent det.
100 milligram. Det er nok et infarkt.
Folk er skrekkslagne, Manuel. To dødsfall på to måneder.
-Folk er alltid skrekkslagne. -Kutt ut.
Hun sa at han skulle dø, og én time senere døde han. Det er skremmende.
Har man dårlig hjerte og noen sier at man skal dø...
-...hjelper det ikke akkurat. -Der står hun med faren sin.
-Hva sa hun da du snakket med henne? -Taushetsplikt.
-Sa hun noe om dette? -Hva?
Truet hun med å gjøre dette?
-Har du snakket med Elena? -Nei.
-Ok, jo. Vi må gjøre noe. -Vi forklarer at det er en tragedie.
Han hadde dårlig hjerte og tok ikke medisinen sin. Mysteriet løst.
Hvordan våger dere å stå der og se?
Alle sier at jeg er besatt.
Blås i dem. Jævla bondeknøler.
-De har jo rett. Det er ikke normalt. -Hva er det, da?
-Siden jeg var der... -Hvor?
Jeg vet ikke. På den andre siden. Det var som en drøm, men på ekte.
Siden jeg var der, ser jeg rare ting.
-Rare på hvilken måte? -Folk...
Folk ser ikke ut som før. De har liksom...
-...farger rundt seg. -Hva?
Det er noe som omgir deg. Din er blå akkurat nå.
Det er bra. Mannen som døde, hadde en rød, nesten svart.
Ser du det rundt alle?
Se på alle der nede.
Alle er blå.
Enkelte er nesten hvite. Det er barna.
Men der borte... Ser du ham?
-Hvem da? -Han med blomstene.
Ja. Hva er det med ham?
-Hva koster klokkene? -Elvira.
Hvordan går det? Hva skjer? Hvorfor møtes vi her?
-Det er Sole. Jeg er redd for henne. -Hvorfor sier du det?
Kom.
-Se på mannen der inne. -Hvem da?
-Han som ekspederes nå. -Hva er det med ham?
Sole sier at han kommer til å dø.
-Er du sikker på at det er ham? -Ja.
Hun sier at han har noe rundt seg...
-En aura. -Ja!
Noen er gode, andre dårlige. Og den mannen...
-Når sa hun det? -Nå, hjemme hos seg.
-Det var derfor jeg ringte deg. -Hva skal vi gjøre?
-Vi må si noe til ham. -Nei, det ville vært sprøtt.
-Hva gjør vi? -Ingenting.
-Hallo! -Ja?
Det var ingenting. Unnskyld.
Sånn ja.
Ikke engst deg. Ingenting kommer til å skje. Greit?
-Hva skjedde? -Sånn ja, Elvira. Pust rolig.
-Sånn ja. Bra. -Jeg stoppet ham.
Jeg ville advare ham, men han gikk videre.
Det er ingens feil.
Hverken din, Soles, min eller mannens. Det var en ulykke.
En ulykke er når man ikke vet hva som vil skje.
Men vi visste det! Hun visste det.
Hvorfor?
Rolig. Sånn ja.
Jeg må si at det er en tilfeldighet, men sånn er det ikke.
Du sa at han snudde seg mot dere da han gikk.
-Så det var vi som forårsaket det? -Sånn kan man ikke tenke, Elena.
Hvordan skal jeg tenke, da? Nå sporer alt av.
Den eneste som kan hjelpe oss, blåser i alt.
Jeg snakket med ham. Han maser bare om taushetsplikten.
Nå får vel hele landsbyen panikk. De tror vel at hun er heks eller noe.
-Skal vi virkelig ikke gjøre noe? -Jeg prøver å komme på noe.
-Sånn. -Forsiktig. Gå inn her.
Gå forsiktig opp.
-Hun trekker deg inn igjen! -Folk er redde. Jeg må hjelpe til.
-Det gjør meg ingenting. -Nei.
-Du trives som fisken i vannet. -Det sa jeg ikke.
Slik jeg ser det, gjør hun hva som helst for å få være nær deg.
Hva har skjedd her?
Ei jente forsvinner, og hun gjør en seanse med vennene hennes.
To menn dør, og hun blander seg igjen. Nå vil hun dra deg inn.
-Hør på meg! -Jeg lytter.
Du har et ansvar og et rykte å tenke på.
Dette er hverken bra for embetet ditt eller for forretningene våre.
La andre ta seg av dette. Ikke bland deg.
Sole! Lukk opp døra, er du snill. Pater Manuel er her for å treffe deg.
Sole! Snakk med ham. Det kommer til å hjelpe.
Det er pater Vergara, Sole. Lukk opp.
Sole!
Hun puster ikke.
-Sole! Sole! -Hun puster ikke.
Sole? Sånn ja.
Sånn ja, sånn ja. Rolig. Det går bra. Bare slapp av.
-Hvordan går det, vennen? -Du gjorde ikke som de sa.
Hvorfor ikke, pater? Nå skylder de på meg.
-Hun fantaserer. -Den er rød, nesten svart.
-Auraen? Er det min? -Nei, hans.
Det kommer til å skje i kveld.
Sånn ja. Sånn ja.
Pust. Pust. Sånn ja.
Jeg ba deg om å ikke blande deg, og du gjør det motsatte.
Hun prøvde å henge seg. Om vi ikke hadde kommet...
-Hva skjer i denne landsbyen? -Jeg vet ikke.
Men det er ikke det verste. Jenta sa til pateren at han sto for tur.
-Sa hun virkelig det? -Ja.
-Hva sa han da? -Ingenting. Han ble stille og gikk.
Vi må bli kvitt ham.
-Hva? -Han kan ikke bli her, Paco.
Alle er jo ute av seg. Du også!
Han er pater, ikke assistenten min, som jeg heller ikke kan sparke.
-Snakk med biskopen i Segovia. -Hva skal jeg si?
Sannheten. Siden han kom hit, får ingen sove.
-Er det paterens feil? -Det er jo åpenbart.
Greit. Jeg er biskopen. Hva sier du til ham?
Siden han kom hit, har vi blitt rammet av uhell.
Vet du hva han svarer da? At jeg preiker piss, og at jeg er en idiot.
Ikke snakk sånn til meg, Paco.
Skal man anklage noen, må man ha bevis.
Å anklage ham for det med kalven, jenta og mannens død er tullprat!
Han har sittet i fengsel, og ingen sa noe til oss.
Vi har rett til å ha en normal prest, eller hva?
Tenk om jenta har rett, da? Og pateren er død i morgen?
Kristus, beklager, jeg har såret deg. Jeg lover å ta imot straffen min.
Jeg legger livet mitt i dine hender og stoler på at du tilgir meg-
-i kraft av ditt blod, din lidelse og din død.
...om dagen gryr...og du ikke...gir oss...mynten...
...ødelegger vi...denne landsbyen... og menneskene...du elsker.
Vet faren din at du er her?
Kom inn.
-Vil du ha noe? -Vann. Takk.
-Skal du på skolen i morgen? -Nei.
Jeg går på videregående i Sepúlveda. Pappa kjører meg.
Det er bra. Fokuser på skolen og glem alt annet.
Rutiner hjelper en å få orden på tankene.
De ba meg om å gi deg dette. Det er til deg.
De sier at hvis det ikke holder med dette...
...skal jeg skjære av meg resten av fingrene, ørene og tungen-
-helt til du gir dem det de vil ha.
Politiet? Politiet?
Jeg ringer fra landsbyen Pedraza i Segovia.
Nei, det er akutt! Ja!
-Hører du meg? -Ja!
Er du der fortsatt?
Hvis du snakker med dem...
...kommer jeg til å si at du gjorde dette.
Nei, slutt! Slutt, slutt!
Ta det med ro.
Skal vi gå og hente mynten nå?
De kommer til å bli veldig glade.
-Går det bra? -Jeg bare tenkte på noe.
-På hva da? -Det er det eneste logiske.
-Hva da? -At du blir med meg.
-Jeg orker ikke å tenke på det nå. -Du må tenke på det nå.
Du må komme deg bort fra dette hølet som gjør deg gal.
Hvorfor kaller alle menn meg gal?
Det du fortalte om jenta og ouijabrettet... Du er for involvert.
Du vil så gjerne forstå henne og blir som henne-
-og tror på disse fantasiene.
Når du kommer deg bort, vil du innse det.
Sikkert.
-Du, er det noen hjemme hos deg? -Nei.
Da har du glemt å skru av lyset.
-Du var ikke her. Jeg måtte inn. -Hva gjør du her? Kom deg ut!
Hør nå. Fortalte du jenta om mynten?
-Hva? -Sole eller vennene hennes?
Hørte du ikke hva hun sa?
Elena ba deg gå. Ellers kaster jeg deg ut.
Elvira var her.
Hun så dette og sa det til Sole. Det er den eneste forklaringen.
Sole! Hva har skjedd?
-Det var ham. -Det er ikke sant.
Din jævel! Det går bra, Sole.
-Vi drar til sykehuset. -Nei.
Roque!
-Hva har du gjort? -Roque!
-Har du funnet den? -Ikke svar. Ikke si noe.
-Jeg har den! -Gi meg den.
-Hvorfor vil du ha den? -Hysj, Elena.
-For å få dem ut av hodet mitt! -Ser du dem også?
De er her.
Hva har de lovet deg?
Moren din, eller hva? Hun er død, Sole.
Ingen kan gjenopplive henne, ikke engang de.
Hør her! Mora di tok livet sitt fordi hun var syk.
Det hadde ingenting med deg å gjøre. Hun elsket deg.
Hun ville skåne deg fra lidelsen. Du gjorde ikke noe galt!
-Du vil bare utnytte meg, som de! -Ja!
Jeg vil utnytte deg, som de. Du er bare en dum tenåring som er livredd!
Våg å stå opp mot oss! Lukk sinnet ditt! Ikke slipp inn noen!
Du er den eneste som kan gjøre det.
Hold kjeft! Kom dere ut av hodet mitt!
Nå er det nok! Slutt!
Roque!
Tenk på moren din!
Tenk på moren din, Sole!
De kan ikke kjempe imot det!
Nei! Tenk på moren din!
Roque...
Roque!
Roque.
-Hvordan går det med Sole? -Hun vil ha arret for alltid.
-Som du. Hvordan har du det? -Det går bra med meg.
Kniven traff ribbena, så lungen klarte seg.
Jeg hadde flaks, tross alt.
-Hva med Martín? -Han er der ute.
Han har fått så mange piller at han knapt vet hvor han er.
Si at han ikke trenger å uroe seg for meg. Jeg skal ikke anmelde.
Skal du ikke fortelle hva som skjedde?
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Hun kom inn, stakk kniven i meg og så husker jeg ikke mer.
De har nok med sitt.
Greit. Da skal vel jeg...
Takk, Roque.
Jeg kommer straks.
-Har du snakket med Vergara? -Ja, han ga meg sin versjon.
La meg gjette: Jeg fortalte ungdommene om mynten-
-og Sole ble besatt av den.
Hun var påvirket av morens død og ville straffe seg selv.
Ja. Versjonen din er nok annerledes
-Ingen bryr seg om min versjon. -Jo, jeg.
Kona di har rett. Alle vil gråte ut hos deg.
Ikke tenk på det nå. Du kan snakke med meg.
-Hva skjedde? -Han brøt seg inn hos meg...
-...på jakt etter den jævla... -Mynten?
Han knuste en rute i bakdøren og lette gjennom hele huset.
Så skjedde det ting som jeg ikke kan forklare.
-Jeg kan forestille meg det. -Nei, det kan ingen!
Om han bare hadde tatt den. Jeg vil ikke ha den i nærheten!
Jeg burde høre på Roque og dra herfra.
-Før jeg blir helt gal. -Jeg vil ikke at du skal dra.
Vær så snill...
Det slutter ikke her. Det kommer til å skje mer.
Jeg er ikke sterk nok til å takle det alene.
Bli med, da.
Nei, jeg har livet mitt her. Jeg kan ikke gi avkall på alt.
Jeg har for mye ansvar.
Bli.
Om noen bør dra herfra, er det hverken du eller jeg.
Hils hans eminense at han ikke trenger å bekymre seg.
Jeg skal passe på ham. Jeg passer på ham til alle kommer.
Til tiden er inne.
Judas' tid!
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve www.sdimedia.com