-Ni leder Herrens styrkor. -Antonio!
-Är det sant? -Att jag dödade pojken?
En exorcist. Vad i helvete? Och så skickar de honom hit?
Exakt. Till världens ände.
De är på väg. De ger inte upp förrän de hittar det.
Vad letar de efter?
Ta det. Det är bara en metallbit. Jag vet inte varför jag har kvar den.
Det här är en lugn by där inget händer.
Sen kommer du och hela helvetet bryter lös.
Det är nån som vill skrämma mig.
Ursäkta.
-Ers eminens. -Jag vet.
-Ska vi göra oss av med honom? -Vi behöver honom levande.
Just nu är han förvirrad.
Han är varken med dem eller med oss.
Jag vill inte ta det från honom.
Jag vill att han ska ge det till mig.
-Står det inget om barnet? -Hälften är påhittat.
Det står att barnet kan ha blivit stulet och begravet i en brunn.
-När ska du träffa Laguna? -Om en halvtimme.
Vad ska du säga?
Ingen kommer att tro dig. Det är vårt ord mot...
-Mot vadå? -Mot förnuftet.
-Både du och jag såg det, eller hur? -Vi var uppstressade...
-Nej, jag var livrädd! -Det är det jag menar.
Hjärnan använder bilderna man har i huvudet och frammanar dem som syner.
Det händer alla när de sover, men i vårt fall även när vi är vakna.
Det kallas hallucinationer. Upplevde vi båda samma hallucination?
Varför inte? Vi var båda i huset och såg de där spindelnäten av garn.
-Elena... -Du har pratat med fader Vergara.
-Tänk om allt är hans fel? -Börja inte med det där igen.
Carmen sa att han hade stulit nåt. Att han hade nåt som "de" ville ha.
Ja, hon sa samma sak till mig i huset.
Det de vill ha är det här.
Ett mynt? Det ser gammalt ut.
Och ingen frågar varför han har en arsenal i kyrkan.
Han ljuger för oss, Paco.
Han låtsas vara skeptiker, men han tror mer än vi.
Han är våldsam men också väldigt intelligent.
Ge hit myntet.
Det är det där.
Ser du? Titta.
-Ja, det är det här benet. -Säker?
Ja, han lyfter huvudet för att inte lägga all vikt på det.
Han har en skada, men vi hittade den i tid.
Ett par månader till och det hade varit för sent.
Vad skulle jag göra utan dig?
Vill du ha ett glas?
Medan jag byter om.
Varsågod.
Och det där?
Vad har du gjort i ansiktet?
Att få in katter i sina burar är inte så enkelt.
Du borde komma över till mig.
-Förlåt? -Och jobba för mig, menar jag.
Vad tjänar du på kliniken? Strunt samma, jag betalar dig dubbelt.
-Tredubbelt? -Snacka inte strunt nu.
Du betalar mig redan för mycket.
Säsongen börjar om en månad. Skulle du inte vilja resa världen runt?
Åka från lopp till lopp och ha kul.
Och vem skulle ta hand om alla kor och grisar?
Vem som helst, Elena.
Du har en gåva. Du måste ta vara på den.
Är det sant att du ska sälja slottet?
Att underhålla det här är att kasta pengar i sjön.
Och din kompis borgmästaren...
-Paco? -Paco, ja. Han dränker mig i skatt.
Du har inte förlåtit honom sen han slog dig i valet.
Raka motsatsen, faktiskt. Han gjorde mig en tjänst.
Det var en dum idé att kandidera.
Då skulle ju jag få lyssna på allas klagomål.
I stället kan jag hoppa in i bilen, köra till Madrid på två timmar-
-och äta middag var jag vill.
Jag vet en restaurang som har två Michelinstjärnor...
-Jag får tacka nej. -Okej.
En kaffe på stora torget, då?
Tack, Bernarda. Vi ses.
Så trevligt att se markisen här!
Nej, Rogelio, det var min far. Kalla mig Roque.
Två kaffe, Isabel. En med sackarin.
-Kommer strax. -Hej, Enrique. Hur är det?
-Hallå. -Hej, Elena.
Nå... Tänker du berätta vad det är med dig?
-Du verkar frånvarande. -Jag är bara trött och stressad.
Du tänker alltså inte berätta. Vi är väl vänner?
-Jag tänker inte berätta. -Varför inte?
Paco!
Tjena, Roque. - Hej, Elena.
-Hej, Paco. -En kaffe, tack.
En kaffe till borgmästaren.
-Vad händer? Mycket jobb? -Jag kan inte klaga.
Det är ett tag sen vi såg dig.
Jag har rest runt så mycket att huvudet snurrar av all jetlag.
-Vad sa du? -Tidsskillnaden.
-När man flyger över pölen. -Vilken pöl?
Du är rolig, du.
Men här verkar allt vara sig likt.
Tro det eller ej, men vi har haft mycket att stå i på sistone.
Paco och Merche har öppnat ett nytt slakteri.
Jag vet.
Jag hör talas om allt, både det ena och det andra.
Jag har bra källor.
Ursäkta. - Hallå?
Ja. Vad kostar den?
Köp den då, för fan.
-Hur mår du? -Bra.
-Jag jobbar mycket. -Bra.
-Jag också... Jag måste gå. -Du har inte druckit kaffet.
Ja...
Köp den.
Ursäkta.
De är odugliga. Jag måste göra allt själv.
Vart tog Paco vägen, då?
Var fan har du varit?
-Här och där. -Va?
-Duka av borden där ute. -Det kan hon göra.
Säg inte emot. Ät inte av gästernas tortilla!
Allt får man göra själv.
-Vad fan gör du? -Vadå?
-Om din pappa får reda på det... -Säg inget, så får han inte det.
Rör du mig igen nitar jag dig, din snorunge!
Har ni fixat is?
Hur är läget?
-Ska vi göra det, då? -Ja, eller?
-Menar ni allvar? Det är ju läskigt. -Var inte så tråkig nu.
-Fegisen låtsas vara modig. -Men det är väl därför vi är här?
Vad fan, har ni använt Ouija-glaset? Det är ju kladdigt. Vem var det?
Vad äckligt.
Lägg fingret mot kanten, men tryck inte.
Fy fan, vad äckligt.
-Vad håller ni på med? -Ni flyttar på det. Lägg av.
-Sluta jävlas, annars drar jag. -Jag gör ingenting.
Vi har inte ens frågat nåt och det rör sig redan.
Det är säkert din mamma.
Vad menar du? Låt min mamma vara.
Hur länge sen är det hon dog?
-Tre månader, va? -Och?
Hon vill säkert gärna prata med dig.
-Varför skulle hon vilja det? -Hon tog ju livet av sig.
Vad fan...
-Jag går nu. -Ta det lugnt.
Det kanske inte är hon, utan nån här i närheten.
Fråga vad personen heter.
Vad heter du?
G...I...A...
Gia...
Giaco...
Giacomo.
-Giacomo. -Jävlar, en italienare.
Där ser du. Det är inte hon.
Var kommer du ifrån, Giacomo?
"Gaeta."
-Gaeta? -Kom hit och kleta!
Håll käften, idiot!
-Flyttar ni verkligen inte på det? -Nej!
-Fråga om han är död. -Varför skulle jag fråga det, dummer?
Helvete... Han är död.
-Är du i himlen eller helvetet? -Du måste ställa ja- och nej-frågor.
"Jag är..."
"...h..."
"...är."
-För i helvete! -Vad fan!
-Vem tog på mig? -Skit på er!
-Tafsa inte! -Tänd mobillamporna, era idioter!
Min är död!
Fy fan, vad läskigt.
Nån sög mig på örat.
-Det var inte kul! -Det var för fan inte jag!
-Vilket svin du är! -Det var inte jag!
Var är Sole?
-Den jäveln... -Sole!
Sole!
Det är för fan inte roligt! Var i helvete är du?
Helvete! Sole!
-Kom igen nu, Sole! -För fan, Sole!
Har ni ringt runt till sjukhusen?
Men gör det, då!
-Jag tog med den här. -Bra.
Tack, Martín. Oroa dig inte.
Lukta. Lukta.
Gå åt vänster. Hitåt.
Leta här borta.
Bakom gravstenen.
Borgmästaren!
De där flaskorna kommer från min bar.
Richi! Kom hit.
Var inte rädd. Det är ingen fara.
"Var inte rädd"? Jag ska slå ihjäl dig!
-Lugn! Lugn! -Vad pratade vi nyss om?
Snälla Enrique.
Han tog flaskorna från baren, Concha. Din son är en tjuv!
Och det är inte första gången.
Okej, Richi. Sergeanten ska förhöra er allihop.
Men du kan ändå berätta sanningen här.
Han sa att han inte vet nåt.
Ricardo... Om det hände nåt...
...en olycka eller en situation som spårade ur-
-är det lika bra att erkänna nu, för det kommer ändå fram till slut.
Det hände ingenting. Det är sant. Plötsligt var hon bara borta.
Det var så det var. Ljusen släcktes och sen var hon inte där.
Det där är bara strunt. Ouija-brädor får inte folk att försvinna.
Men de är farliga dumheter, för folk blir rädda och då kan det sluta illa.
-Särskilt om man dricker. -Exakt. Jag vet att du döljer nåt.
-De rökte säkert gräs. -Tyst med dig, Concha.
Vi har hittat de här tabletterna.
-Är de dina? Jag dödar dig! -Sluta! Ta det lugnt!
-Ta det lugnt! -Va?
Titta vad du har gjort.
Ja, gråt du. Du ska allt få.
Ingenting. Inte ett spår efter nåt misstänkt.
-Så? -Jag har ingen aning, Paco.
Antingen stack hon, eller så tog de henne.
Men om det hade förekommit våld skulle vi ha sett spår av det.
Vi har undersökt dem allihop och inte hittat några tecken på våld.
Hej.
Vad är det som har hänt? Curro sa nåt, men jag fattade ingenting.
Ungdomarna var ute och drack i går och Sole är borta.
-Vilken Sole? -Martíns dotter.
-Martín? -Din vakt.
Om ni behöver nåt... Jag känner folk på inrikesministeriet.
Och?
Jag kan ringa nån som kan hjälpa till...
Det går bra, Roque. Tack ändå.
Bra insats.
-Lägg av... -"Bra insats"? Är han polis, eller?
Såg du vem han var med?
Stackars man.
Först frun och nu dottern.
De jobbade hos mig i 20 år. Hon var kokerska och han vaktade gården.
Men nu får han göra allt.
Vad var det? Cancer?
Ja, typen som bara diagnosticeras helt plötsligt.
-Hon klarade inte av det. -Vad hemskt.
Hon klättrade upp dit och hoppade.
Det värsta var att dottern var med.
Såg hon henne hoppa?
Varsågod.
Hej, Martín.
Så...
-Har du pratat med hennes vänner? -Med Elvirita.
-Vad sa hon? -Samma sak, att hon bara försvann.
Hon måste ha sagt nåt mer.
-Att en ande uppenbarade sig. -En vadå?
En ande. De lekte den där leken med glaset.
-En Ouija-bräda. -Ja, precis.
Och så uppenbarade sig en italiensk ande.
-Italiensk? -Ja.
Varför skulle de säga nåt sånt?
Om man ska hitta på nåt-
-säger man väl att det var djävulen eller nåt sånt-
-men en italienare som heter Giacomo...
Sa hon Giacomo?
Elvira! Det är till dig! Elvira!
Hon har varit sån här sen i går.
Jag vet att du inte lyssnar.
Det gör inget. Jag tänker ändå prata.
Första gången jag var med på en Ouija-ritual...
...minns jag att det dök upp ett spöke som hette Chuqui.
Han snackade så mycket skit att vi tröttnade och gick ut på fest.
Nästa dag gjorde vi om det och Chuqui dök upp igen.
Vi började bara skratta. Ingen tog det på allvar...
...ända tills...
...Chuqui sa att "Amparo" var med honom.
Och att hon mådde bra.
Amparo var min mormor.
Ingen av mina vänner visste att hon hette så.
Vad frågade du henne?
Jag frågade om hon var i himlen.
Vad svarade hon?
-Att hon inte var det. -Var hon i helvetet?
Inte det heller.
Var var hon, då?
-Hon sa att hon var i "dimman". -Allvarligt? "I dimman"?
Det var i alla fall så vi förstod det.
Tror du på sånt?
Ja.
Jag gjorde aldrig om det igen.
Men jag minns vartenda ord som om det var i går.
Vad sa Giacomo mer?
Elena.
Hur länge sen är det? En månad? Jag har inte sett till dig på en månad.
Det måste ha varit svårt att komma hit igen. Men nu, med lite distans...
Våldsamma händelser, som den vi upplevde-
-bryter ner nerverna. Det blir svårt att tänka klart.
Men du är stark och karaktärsfast.
Han hette Giacomo.
Han kom från Gaeta i närheten av Rom. Jag googlade honom.
Och din Giacomo, som dog under exorcismen...
...kom också från Gaeta. Så sluta snacka skit.
Jag är lite oroad över din fixering vid mig.
Det är lite lustigt att av alla andar i hela världen-
-lyckades de åkalla Giacomo från Gaeta.
Vad har du för ny teori?
Att jag är inblandad i flickans försvinnande? Att jag tog henne?
Nej, jag tror inte att nån tog henne.
Hon försvann. Visst.
Men hon är nånstans, och du ska tala om var.
Om du är så säker på att jag har nåt med det här att göra-
-borde du ringa Guardia Civil på en gång.
Hejsan. Hej.
Tack så mycket för att ni är här och delar den här viktiga dagen med oss.
Då är det nog dags.
-Paco? -Älskling...
-Kom nu, Paco. -Nej...
-Min arm... -Paco.
Att bli en del av boutiquehotellens internationella sällskap är en ära.
Vi har jobbat länge...
Var är min dotter?
Sole!
-Snälla Martín. Vi ska hitta henne. -Släpp mig!
Lugn nu, Martín...
Om nån här har rört min dotter ska jag skjuta skallen av den!
Snälla Martín...
-Sole! -Lägg undan det här.
Var är min dotter?
Sluta filma!
Min dotter...! Snälla...
Vi ska hitta henne, Martín.
Håll er bara lugna. Allt ordnar sig.
Sole?
Är det du?
Ni måste göra om ritualen!
Det är enda sättet för mig att komma tillbaka!
Jag visste inte vem jag skulle berätta för.
Är din kompis säker på att det var henne hon pratade med?
Jag vet inte. Hon sa att hon inte hörde så bra...
...men vem kan det annars ha varit?
Nån som ville skrämmas, kanske?
De ska göra om det i kväll.
-Vadå? -Ouija-ritualen.
-Nej, du måste stoppa dem. -Vane sa att Sole bad om det.
Det är enda sättet hon kan komma tillbaka på.
Var ska de göra det? På kyrkogården?
De vill inte att nån ska se dem.
De ska gå till det övergivna huset. Det finns en källare där.
-Fan, jag borde inte ha sagt nåt. -Det här stannar mellan oss.
-Lovar du? -Jag lovar.
Jag är rädd.
Det kommer att bli bra.
Är de här?
Det här är ingången till källaren.
Det är häftigt. Du ska få se.
Sluta genast med det här, hörni.
Är det här din kompis, Elvira? Det var ju jävligt bra.
Är det du som är Vane?
Ni måste ge mobilen till polisen så att de kan spåra samtalet.
-Det finns inte loggat. -Polisen vet nog hur man gör.
Vi kan inte vänta. Sole sa att vi måste göra det här.
Tänk om det händer nåt, då?
Tänk om nån av oss försvinner?
Mäktigt.
"Gör..."
"Gör det..."
"Gör det nu."
Är det du, Sole?
JA
Fan, vad läskigt.
Hur kan vi hjälpa dig?
"De vill..."
"De vill prata med dig."
Med vem? Vem vill de prata med?
Nej.
Nej, jag vägrar.
Elvira, säg åt din kompis att göra som brädan säger-
-eller sticka härifrån!
Elena... Du borde göra det.
För Soles skull.
Du borde inte vara så rädd om det min mamma säger om dig stämmer.
Vad har din mamma sagt om mig?
Att din man stack för att du är galen.
Att du ser spöken och sånt.
"Ge..."
"...oss..."
-"...myntet." -"Ge oss myntet." Vilket mynt?
-Jävla skit! -Vad är det som händer?
Inte igen! Lägg av!
Sole...
-Sole! -Tack så mycket.
-Tacka Elena, Martín. -Nu går vi.
Du får prata med henne, Paco. Jag fattar ingenting.
-Nå? -"Nå" vadå?
Du såg det, eller hur?
-Jag såg ingenting. -Du var ju där!
Du får tro på det jag säger, Paco!
Jag gjorde ritualen och när jag tittade upp var hon där.
Som du förstår är jag upprörd.
-Hon måste ha sagt nåt. -Inte ett knyst.
Hon sa att hon vill bikta sig.
-Det hörde inte jag. -Hon sa det till mig.
Alla är nog lite spända.
Jag måste inte förklara mig för nån!
Det var ungdomarna som övertalade mig!
Ingen kräver några förklaringar. Lugn nu.
Jag vet allt hur det funkar!
I morgon säger alla att jag tog flickan, att allt är mitt fel-
-och att det var jag som gav dem idén om ritualen.
Lugn. Alla vet att du hjälpte till att hitta henne.
Vi vet inte hur, men nu är hon hemma.
Hej, hjärtat.
-Försök slappna av. -Nej, det dröjer ett tag.
Förlåt.
Var hälsad, Maria, full av nåd...
Avlad utan synd.
Jag beklagar det som hände din mamma.
När en sån tragedi inträffar känner alla sig skyldiga.
Men du ska veta att din mamma älskade dig-
-och att det som hände inte var ditt fel.
Jag kom inte för att prata om mamma. Jag kom inte frivilligt.
Förlåt?
De sa åt mig att prata med er.
-Vilka då? -Era vänner.
-Jag vet inte vilka du pratar om. -De ville att jag skulle hälsa nåt.
Vadå?
Ge oss tillbaka det som är vårt.
Tillkomme Ditt rike. Ske Din vilja, så som i himmelen...
-Jag beklagar. -Varför det, flicka lilla?
Ni kommer att dö i kväll.
-Ta en på morgonen. Skriv upp det... -Snälla ni!
Snälla, hjälp...
Sätt er här.
-Mitt hjärta... -Vad tar ni?
-Captopril, tror jag. -Okej, hämta det.
100 milligram. Det är nog en infarkt.
Folk är skräckslagna, Manuel. Det är två dödsfall på två månader.
-Folk är alltid skräckslagna. -Lägg av.
Hon sa att han skulle dö och en timme senare dog han. Det är skrämmande.
Har man dåligt hjärta och nån kommer fram och säger att man ska dö-
-gör det inte direkt saken bättre.
Där står hon med sin pappa.
-Vad sa hon när du pratade med henne? -Tystnadsplikt.
-Men snälla, sa hon nåt om det här? -Vadå?
Hotade hon med att göra sånt här?
-Har du pratat med Elena? -Nej.
Okej, jo. Vi måste göra nåt.
Vi får förklara att det är en tragedi, inget mer.
Han hade dåligt hjärta och tog inte sin medicin. Mysteriet löst, för fan.
Hur vågar de stå där och titta?
Alla säger att jag är besatt.
Strunta i dem.
-Jävla bondlurkar. -Men de har ju rätt.
-Det här är inte normalt. -Vad är det, då?
-Sen jag var där... -Var då?
Jag vet inte. På andra sidan.
Det var som...en dröm, fast på riktigt.
Sen jag var där ser jag så konstiga saker.
Konstiga på vilket sätt?
Folk...
Folk ser inte likadana ut som förut. De har liksom...
...färger runt sig.
Va?
Som nåt som omger en.
Din är blå just nu.
Ingen fara. Det är bra.
Mannen som dog hade en röd, nästan svart.
Ser du det där runt alla?
Titta på alla där nere.
Alla är blå.
Vissa är nästan vita. Det är barnen.
Men där borta... Ser du honom?
-Vem då? -Han med blommorna.
Ja. Vad är det med honom?
Vad kostar klockorna?
Elvira.
Hur är det, hjärtat?
Vad är det som har hänt? Varför träffas vi här?
Det är Sole... Jag är rädd för henne.
Varför säger du så?
Kom.
-Titta på mannen där inne. -Vem då?
Han som blir betjänad nu.
Vad är det med honom?
Sole säger att han kommer att dö.
-Är du säker på att det är han? -Ja.
Hon säger att han har nåt runt sig...
-En aura. -Ja!
Vissa är bra, andra dåliga. Och den där mannen...
-Lugn. När sa hon det? -Nyss, hemma hos sig.
-Det var därför jag ringde dig. -Vad ska vi göra, då?
-Vi måste säga nåt till honom. -Nej, det vore ju galet.
-Nu går han. Vad ska vi göra? -Inget.
-Hallå! -Ja?
Det var inget. Förlåt.
Så ja.
Oroa dig inte. Inget kommer att hända. Okej?
Vad hände?
Så ja, Elvira. Andas lugnt.
Bra.
Jag stoppade honom.
Jag tänkte varna honom, men han gick vidare.
Det är ingens fel.
Varken ditt, Soles, mitt eller mannens. Det var en olycka.
En olycka är när man inte vet vad som ska hända.
Men vi visste!
Hon visste.
Varför?
Lugn nu. Så ja.
Jag måste säga åt henne att det är en slump...
-...men så är det inte. -Jodå.
Du sa att han vände sig mot er när han gick iväg.
Så det var vi som orsakade det, menar du?
Så där ska man inte tänka, Elena.
Hur ska jag tänka, då? Nu spårar allt ur igen.
Den ende som skulle kunna hjälpa oss bara struntar i allt.
Jag pratade med honom. Han tjatar bara om tystnadsplikten.
Nu får väl hela byn panik.
De tror säkert att hon är häxa eller nåt.
Ska vi verkligen inte göra nåt?
Jag försöker komma på nåt.
-Se så. -Försiktigt. Kliv in här.
Kliv upp försiktigt.
Hon drar in dig igen!
Folk är rädda. Jag måste hjälpa till.
-Det gör mig inget. -Nej, visst.
-Du trivs som fisken i vattnet. -Det sa jag inte.
Vad är det, då? Som jag ser det-
-hittar hon på vad som helst för att få vara nära dig.
Vad har hänt här?
En flicka försvinner och hon går på seans med hennes kompisar.
Två män dör och då ska hon lägga sig i igen.
Nu vill hon dra in dig också.
-Lyssna på mig! -Jag lyssnar.
Du har ett ansvar och ett rykte att tänka på.
Det här är varken bra för ditt ämbete eller för våra affärer.
Låt andra ta hand om det här. Lägg dig inte i.
Sole! Öppna dörren, är du snäll.
Fader Manuel är här för att träffa dig.
Sole! Prata med honom. Det kommer att hjälpa.
Det är fader Vergara, Sole. Öppna.
Sole!
Hon andas inte.
-Sole! Sole! -Hon andas inte.
Sole? Så ja.
Så ja, så ja. Lugn och fin. Det blir bra. Lugn bara.
Hur är det, gumman?
Ni gjorde inte som de sa.
Varför inte, fader? Nu skyller de på mig.
Hon yrar.
Den är röd, nästan svart.
Auran? Är det min?
Nej, hans.
Det kommer att ske i kväll.
Så ja. Så ja.
Andas. Andas. Så ja.
Jag sa åt dig att inte lägga dig i och du gör precis tvärtemot.
Hon försökte hänga sig. Om vi inte hade kommit...
Jag vill inte ens tänka tanken.
-Vad är det som pågår i den här byn? -Jag vet inte.
Men det är inte ens det värsta.
Flickan sa till prästen att han stod på tur.
-Sa hon verkligen det? -Ja.
-Vad sa han då? -Inget. Han blev tyst och gick.
Vi måste bli av med honom.
-Va? -Han kan inte stanna här, Paco.
Alla är ju utom sig. Titta på dig själv!
Han är präst, inte min assistent. Och jag kan inte ens sparka assistenten.
-Åk och prata med biskopen i Segovia. -Vad ska jag säga, då?
Sanningen. Sen han kom hit kan ingen sova lugnt.
-Kort och gott. -Är det prästens fel?
Det är ju uppenbart.
Okej. Jag är biskopen. Vad säger du till honom?
Att sen han kom hit har vi drabbats av den ena olyckan efter den andra.
Vet du vad han svarar då?
Att jag snackar skit och att jag är en idiot.
Säg inte så där till mig, Paco.
Ska man anklaga nån måste man ha bevis. Annars är man tyst.
Att anklaga honom för det här med kalven, den försvunna flickan-
-och bukettmannens död är bara prat!
Han har suttit i fängelse och ingen sa nåt till oss.
Vi har rätt att få en normal präst, eller hur?
Tänk om flickan har rätt, då?
Och prästen är död i morgon?
Kristus, det smärtar mig att ha sårat Dig.
Jag lovar att aldrig mer synda och att avtjäna mitt straff.
Jag lägger mitt liv i Dina händer och litar på att Du förlåter mig-
-i kraft av Ditt blod, Ditt lidande och Din död.
Om...dagen gryr...och du inte... ger oss...myntet...
...förstör vi...den här byn... och människorna...du älskar.
Vet din pappa att du är här?
Kom in.
-Vill du ha nåt? -Vatten. Tack.
-Ska du gå till skolan i morgon? -Nej.
Jag går på gymnasiet i Sepúlveda.
Pappa skjutsar mig.
Det är bra.
Fokusera på skolan och glöm allt annat.
Rutiner hjälper en att få ordning på tankarna.
De sa åt mig att ge er det här. Det är till er.
De säger att om det inte räcker med det här...
...ska jag hugga av mig resten av fingrarna, öronen och tungan-
-ända tills ni ger dem det de vill ha.
Polis? Polis?
Jag ringer från byn Pedraza i Segovia.
Nej, det är akut! Ja!
Hör ni mig?
Ja!
Är ni kvar?
Om du pratar med dem...
...kommer jag att säga att du gjorde det här.
Nej, sluta! Sluta, sluta!
Lugn nu.
Ska vi gå och hämta myntet nu?
De kommer att bli väldigt glada.
Är det bra?
Jag funderade bara på en sak.
-På vadå? -Det känns som det enda rimliga.
-Vadå för nåt? -Att du följer med mig.
-Jag orkar inte tänka på det nu. -Just därför är det rätt läge nu.
Du behöver komma ifrån den här hålan som driver dig till vansinne.
Varför måste alla män kalla mig galen?
Jag menar bara att allt du berättat om flickan och Ouija-ritualen...
Du har blivit för involverad.
Du vill så gärna förstå henne att du till slut blir som hon-
-och tror på de här fantasierna.
När du väl kommer härifrån kommer du att inse det.
Säkert.
-Du... Är det nån hemma hos dig? -Nej.
Då har du glömt släcka lamporna.
Du var inte här. Jag krossade en ruta.
-Förlåt, jag var tvungen. -Vad gör du här? Ut härifrån!
Lyssna nu. Berättade du för flickan om myntet?
-Va? -Sole eller nån av hennes vänner?
Hörde du inte vad hon sa?
Elena sa åt dig att gå. Gör du inte det kastar jag ut dig.
Elvira var här.
Hon såg väl det här och berättade det för Sole. Det är enda förklaringen.
Sole! Vad är det som har hänt?
-Det var han. -Det är inte sant.
Din jävel!
Det ordnar sig, Sole. Var bara lugn.
-Vi åker till sjukhuset. -Nej.
Roque!
-Vad har du gjort? -Roque!
Har du hittat det?
Svara inte. Säg ingenting.
-Jag har det! -Ge det till mig.
-Varför vill du ha det? -Tyst, Elena.
-För att få ut dem ur mitt huvud! -Ser du dem också?
De är här.
Vad har de lovat dig?
Din mamma, eller hur? Hon är död, Sole.
Ingen kan återuppliva henne, inte ens de.
Lyssna! Din mamma tog livet av sig för att hon var sjuk.
Det hade ingenting med dig att göra. Hon älskade dig.
Hon ville skona dig från sitt lidande. Du gjorde inget fel!
-Du vill bara utnyttja mig, som de! -Ja!
Jag vill utnyttja dig, som de.
Du är bara en dum tonåring som är livrädd!
Våga stå upp mot oss!
Stäng ditt sinne! Släpp inte in nån!
Du är den enda som kan göra det.
Tyst med er! Sluta!
Ut ur mitt huvud!
Det räcker nu! Sluta!
Roque!
Tänk på din mamma!
Tänk på din mamma, Sole!
De kan inte kämpa emot det!
Nej!
Tänk på din mamma!
Roque...
Roque!
Roque...
-Hur är det med Sole? -Bra.
De är väldigt duktiga, men hon kommer att ha kvar ärret för alltid.
-Som du. Jag menar, hur mår du? -Det är ingen fara med mig.
Kniven stötte emot revbenen, så lungan klarade sig.
Jag hade tur, trots allt.
-Vet du nåt om Martín? -Han är där ute.
Han har fått så mycket piller att han knappt vet var han är.
Hälsa att han inte behöver oroa sig för mig. Jag ska inte anmäla.
Ska du inte berätta vad som hände?
Jag vet inte ens vad som hände.
Hon kom in, stack kniven i mig och sen minns jag inget mer.
De har tillräckligt med problem.
Jaha... Då ska väl jag...
Tack, Roque.
Jag kommer strax.
Har du pratat med Vergara?
Ja, han gav mig sin version av det som hände.
Låt mig gissa: Jag berättade för ungdomarna om myntet-
-och Sole blev besatt av det.
Hon var påverkad av mammans död och ville straffa sig själv.
Ungefär så, ja. Din version låter lite annorlunda, antar jag.
-Ingen bryr sig om min version. -Jo, jag.
Din fru har rätt. Alla vill gråta ut hos dig.
Tänk inte på det nu. Du kan prata med mig.
-Vad hände? -Han bröt sig in hos mig...
-...på jakt efter det där jävla... -Myntet?
Han krossade en ruta i bakdörren och sökte igenom hela huset.
Sen hände det saker... som jag inte kan förklara.
-Jag kan föreställa mig. -Nej, det kan ingen!
Jag önskar att han hade tagit det. Jag vill inte ha det i min närhet!
Jag borde lyssna på Roque och sticka härifrån.
-Fly, innan jag blir helt galen. -Jag vill inte att du åker.
Snälla...
Det lär inte sluta här. Det kommer att hända mer saker.
Jag är inte stark nog för att hantera det ensam.
Åk du med, då.
Jag kan inte. Jag har mitt liv här. Jag kan inte bara släppa allt.
Jag har för mycket ansvar.
Stanna.
Om nån borde lämna den här byn är det varken du eller jag.
Hälsa Hans eminens att han inte behöver oroa sig.
Jag ska ta hand om honom. Jag tar hand om honom tills alla kommer.
Tills stunden är inne.
Judas tid!
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com