Det är ett apokryft evangelium.
Utan förräderiet kan Jesus inte återuppstå.
Jesus ber Judas att förråda honom.
-Ondskan gör godheten möjlig. -Det är kainiternas tro.
-Spegeln visar dina rädslor. -Giacomo...
Föremålen som skadade Jesus.
-Jag har det inte. -Ta det ifrån henne.
-Du borde följa med mig. -Ge dig inte av.
Guds lidande är den mäktigaste energin.
Den som har alla 30 mynten besitter ett mäktigare vapen än förbundsarken.
Alla vet varför ni är här, eller hur?
För några dagar sen blev Elenas veterinärklinik... Ni känner Elena.
Kliniken fick skador som tyvärr ledde till...
...av misstag, tror jag...en brand.
Vissa av oss... Eller många av oss, var tydligen där den kvällen.
Vi vill inte peka finger mot nån eller lägga skulden på nån.
Tvärtom, faktiskt. Vi vill blicka framåt och hitta lösningar.
Ja...
Om ni är här är det för att ni på nåt sätt...
...känner er delaktiga. Det är jättebra.
Jag ser att ni vill hjälpa till och ställa allt till rätta.
Jag är hemskt ledsen för det som har hänt. Jag har aldrig skadat nån.
Men det som hände den kvällen var inte normalt.
Jag var hemma och åt middag, och hur mycket jag än försöker-
-kan jag inte förstå hur jag kunde göra nåt sånt.
Jag vill be Elena att förlåta mig.
Jag är här för att hjälpa till på alla sätt jag kan.
Jättebra. Tack så mycket. Jag ska hälsa henne det.
Det var precis det jag ville föreslå: en liten insamling.
Alla ger så mycket de kan och vill.
Bara lite. Vi är många, så vi kanske kan ersätta det viktigaste:
Ommålning, möbler...
Pengar kan inte lösa det som pågår här i byn.
Allt har spårat ur och det är dags att nån säger det.
Barnen som föddes ur en ko, den galna kvinnan som mördade sin man...
-...flickan som försvann... -Han som blev påkörd.
-Han på apoteket. -Bara på några månader.
Jag hör vad du säger, Jesús, men nu pratar vi om Elena.
Om hon inte hade varit med prästen hela dagen skulle det inte ha hänt.
-Det är prästens fel! -Allt det här har hänt sen han kom.
Och så råkar han inte vara här i dag!
-Varför inte? -Jag får inte tag i honom.
-Visst, säkert. -Jag har ju ringt honom!
Vi blev lurade. Ingen sa att Manuel hade suttit i fängelse.
-Hon har rätt! -Ja.
Merche...
Vi har ju pratat om det där hemma. Jag kan inte kasta ut honom.
Det beslutet kan inte borgmästaren ta.
-Det är upp till... -Stiftet. Jag vet.
Men vi har rätt till en normal präst. Ja eller nej?
Ja, självklart!
-Bravo. -Din fru har rätt!
Tystnad, tack!
Om vi samlar in underskrifter och tar dem till Segovia...
-...måste de göra nåt. -De måste lyssna på oss.
Vem är med på att skriva ett brev till biskopen-
-och be om ett skifte i församlingen?
-Jag! -Jag!
-Jag med! -Jag!
-Är du arg? -Varför skulle jag vara det?
-Du har satt mig i skiten, men men... -Nej, tvärtom. Titta på dem.
Förut var de nedslagna, men nu...
-Nu är de rasande. -Hellre det än att de ska skämmas.
Ja, jävligt bra. Ingen behöver skämmas, för allt är prästens fel.
-Vi vet inte ens om hans är skyldig. -Tänk efter nu, Paco.
Det är byn som ber om det, inte du. Förstår du?
Du är befriad från ansvar.
-Byn, eller du? -Vad ska det betyda?
När du vill ha nåt och inte lyckas på ett sätt, försöker du med nåt annat.
Du har velat bli av med honom sen han kom och du vägrar ge dig!
Om vi förklarar det för honom kan han själv ta beslutet att ge sig av.
Fan, också.
Knacka igen.
Sätt er ner och var tysta nu, barn. Spänn fast er.
-Vilka har ni i ert lag? -Italien -90: världsmästarna.
Alltid samma catenaccio-system.
Vadå catenaccio? Vi har Baggio, han är ju en dröm!
En fråga, hörni.
Hur hamnade vi här? Med de här?
För tio år sen lämnade jag min hemby och flyttade till Rom.
Först tänkte jag gå med i Röda brigaderna-
-Är det sant, Sandro? -De kastade ut mig. Jag sa: "Varför?"
De svarade: "Har du nånsin sett en fet terrorist?"
Då blev jag präst i stället.
Kom igen!
-Du skämtar! -Röda brigaderna!
-Du, då? -Jag?
Jag vill ta kål på djävulens anhängare.
Nej, jag menar allvar.
Rom är fullt av präster, men i Spanien bryr sig ingen längre.
Jag trodde att Spanien var inkvisitorernas land.
Tvärtom. Ingen har nåt religiöst kall.
Alla präster är från Sydamerika. Du är ju spanjor, så du vet.
Jag bodde bara där tills jag var sju år.
Folk... Ursäkta mig. Folk tror inte på nånting längre.
Det är djävulens största framgång:
Han har övertygat världen om att han inte finns.
Att han bara är en skröna, nåt ur det förflutna.
Får jag erkänna en sak? Jag känner honom inom mig.
Särskilt efter tre glas vin.
Jag vill finna Gud, men det verkar omöjligt.
Han är långt borta, där uppe nånstans.
Men djävulen, precis som du säger, finns här, mitt ibland oss.
Om vi lyckas fånga honom kanske Gud lägger märke till oss.
Det där är skrämmande.
-Jag är inte rädd. -Är du säker?
Det är väldigt lätt att testa.
Räck mig handen.
Försiktigt nu.
Du, då? Vågar du?
Ska ni konfrontera djävulen-
-när ni inte ens vågar sticka er med en gaffel?
Du, då?
Är du rädd?
Faktum är att jag har ett problem.
Saken är den att rädslan ger mig mod.
Vi landar strax på Rom-Fiumicinos flygplats.
God dag.
Vaccinera regelbundet, så borde du slippa problem.
-Är blåtunga allvarligt? -Inte för kor, men får och getter.
Men var lugn. Vidtar vi rätt åtgärder är det ingen fara alls.
-Tack, señorita Elena. -Señora.
Javisst, förlåt. Det var inte meningen...
Ingen fara.
Varsågod.
-Vad är det här för? -För besväret, vad annars?
-Nej, månadsbetalningen täcker det. -Det kvittar. Ta det, är ni snäll.
Tack.
Okej, Curro. Vi ses.
-Hej då. -Hej då.
-Vad blir jag skyldig? -Ingenting.
-Varför det? -Bara för att. Tänk inte på det.
-Vi beklagar det du råkade ut för. -Det jag råkade ut för?
-Det var ju ni som gjorde det. -Vi?
Jag såg dig släcka branden du själv anlagt.
-Så var det inte. -Inte?
-Vi ville hjälpa till. -Vilken attityd.
-Hon får det ju gratis! -Vad otacksam du är.
Remedios tar ju inte ens betalt. Så ohyfsat.
-Det räcker om ni lämnar mig i fred. -Det som hände var ett missöde.
Vi försöker göra allt vi kan för att hjälpa till. Det är allt.
Du behöver inte spela offer.
Behåll växeln.
-Señora. -Hur är det?
-Hur gick operationen? -Allt gick bra.
Sole är trött på sjukhuset, men glad och ser fram emot att komma hem.
Vad bra. Hälsa henne så gott från mig.
Det ska jag göra. Señora...
-Ja? -Tack för allt.
Om ni behöver nåt är det bara att ringa.
-Och var är Roque? -Med sin flickvän.
De är oskiljaktiga.
Det var fan i mig på tiden att du dök upp, Elena!
Jag har ringt och ringt, men du svarar inte. Var har du varit?
-Hemma. -Jag var jätteorolig.
Jag hörde vad som hände.
Galet. Vem skulle göra nåt sånt?
Så det här är din flickvän?
I brist på annat...
Står erbjudandet kvar?
Ska du inte kyssa mig?
ROM, 1990
I Faderns, Sonens...
...och den Helige Andes namn.
Faderns, Faderns, Faderns...
Vad de än säger måste ni fortsätta be med stadig röst.
Ni behöver inte skrika, men de ska känna att en större makt-
-talar genom er.
Bönen är en mur som skyddar oss mot deras ord.
-Ursäkta mig, fader? -Ja?
Vore det inte intressant att lyssna på dem?
-Förlåt? -Om djävulen på nåt sätt...
...talar till oss genom kvinnan-
-vore det väl bättre att lyssna på honom-
-och samla så mycket information som möjligt?
Ju mer vi vet om fienden, desto lättare blir det att bekämpa honom.
-Vad heter ni? -Vergara. Fader Vergara.
Det er kamrat fader Vergara föreslår-
-är exakt vad ni aldrig får känna er frestade att göra.
Vem tror ni att ni är?
Tror ni att ni kan tala med honom och komma undan oskadd?
Är ni mer intelligent är djävulen?
Nej, jag är inte heller mer intelligent än ni-
-men ändå för vi onekligen ett samtal här och nu.
Be genast era kamrater om ursäkt.
Stolthet är den största synden, och detta vet djävulen om.
Om ni nånsin har oturen att möta honom-
-vilket jag betvivlar, eftersom djävulen inte ödslar sin tid...
...tar det honom bara några sekunder att göra slut på er. Förstår ni?
Med all respekt, fader, är det nåt jag inte förstår.
Hur är det möjligt, efter många hundra års kamp mot det onda-
-att det här är vårt enda vapen? Denna bok?
En obegriplig, steril litania.
Djävulen måste vara väldigt dum om han erkänner sig besegrad av den.
Ut ur min sal, herr Vergara. Ut.
Vad håller du på med?
Det var otroligt.
När du gick tappade han fullständigt kontrollen.
-Han kunde inte sluta prata om dig. -Och kvinnan skrattade konstant.
-Jag tänker inte be om ursäkt. -Bra. Han vill relegera dig.
Man kan inte konfrontera en fiende man inte känner.
Manuel... Gjorde du det bara för att fånga hans uppmärksamhet...
...eller finns det nåt mer?
Jag är här för att lära mig, inte för betygen.
-Prata italienska, är du snäll. -Förlåt.
I kväll klockan tio... Kom till den här adressen.
Jag har nåt att visa er.
Precis i tid.
Är ni nyfikna?
Kom in.
Vad är det här?
Vad gör du med den här mannen? Är du galen?
Det var han som bad mig om hjälp.
Hur länge har han suttit fastkedjad?
-Två månader. -Två månader?
-Hur kan han vara vid liv? -Jag sköter om honom.
Jag tvättar honom och ger honom mat varje dag.
Jag spelar in alla våra samtal, som du sa att man borde göra.
Här inne har jag lärt mig mer än under alla år på seminariet.
Tror du att han är på riktigt?
Säg det du.
Fader Vergara.
-Vilken ära att ha er med oss. -Har du sagt vad jag heter?
Och vad gör han här? Det är inte bra för honom.
Jag tror inte att han klarar av det.
Snälla Fabio...
Säg åt din vän att inte förolämpa mig med medeltida ritualer.
Sandro...
Vad är det här?
Fabio! Jag trodde att vi hade kommit förbi det här stadiet.
Kedjorna förstår jag, men den här förnedringen tänker jag inte tåla.
Hur vet jag att du inte är galen?
Bara ännu en psyksjuk som behöver hjälp?
Ge mig en cigarett.
När du var tolv år råkade du döda din hund med en sten-
-och begravde honom i trädgården.
Din mor trodde att din far hade tappat bort honom.
De bråkade...
...och du har aldrig förlåtit dig själv.
När du onanerar...
...tänker du på en flicka i skolan som inte sa ett ord till dig: Sonia.
Stackars liten-
-täckt av sperma varenda dag i livet och hon vet inte ens om det.
Nu räcker det! Det här är dumheter.
Ja, gå härifrån.
Dina vänner tråkar ut mig, Fabio.
Kom, Vergara.
En sak bara. Om du är så mäktig, varför krossar du inte kedjorna?
Sandro...
Och bränner oss med elden som sprutar ur munnen på dig?
Eld ur munnen...
En klassiker.
Är du säker på att du vill det?
Fängelset, Regina Coeli. Det är väl här?
Manuel! Jag minns fortfarande dig. Den spanska prästen.
Jag vann mycket pengar på din match.
"Järnnäven."
Jag är här för att träffa Sandro.
-Sandro... Han är där. -Tack.
Kom igen!
Kom igen nu! Rör på dig hela tiden!
Sänk inte garden! Vänster! Rör på fötterna! Kom igen!
Så där, ja.
Försiktigt nu!
Tysta! Tysta!
Sänk aldrig garden!
Vet ni varför ni har hamnat här?
För att ni alltid sänker garden!
Fattar du det?
Nej... Det kan inte vara sant.
Jag tror inte mina ögon.
Man ska inte leka med elden.
Men låt oss inte förstöra samtalet med cirkuskonster.
Det finns nåt mycket mer fasansfullt.
Vi befinner oss mitt i en storm av lögner och svek.
Det finns ingen sanning, bara en besinningslös förstörelseinstinkt-
-och galenskap, frammanad av er Gud.
Jag vet inte varför, kanske bara för njutningen i att få er att lida.
Jag verkar för honom.
Finns det bara en djävul eller många?
Var finns ni?
I den här fysiska verkligheten-
-eller finns det ett astralt plan bortom den förnimbara världen?
Lever ni kanske i alla människors huvuden?
Är du galen? Såg du inte vad han gjorde?
Efter den ursprungliga striden drog satan tillbaka sina bästa män-
-till en plats bortom Guds räckvidd.
De gömde sig inuti honom-
-i en aspekt av Gud känd som Intelligensen-
-men som era kollegor kom att kalla Helvetet.
Vi måste ta Sandro till sjukhuset!
-Vad var skälet till striden? -Man talade om änglarnas stolthet.
Men det stämmer egentligen inte.
Vi ville bara att vår roll i den gudomliga planen skulle erkännas.
Det är som en pjäs, förstår du?
Det fungerar inte dramatiskt om det bara finns en rollfigur.
Så man delade ut roller, och vi fick den mest otacksamma.
Vi ville bara stå med i rollistan. Vi begärde inget mer.
Gud vill inte erkänna att ondskan är en del av Honom.
-Är det så du menar? -Bingo.
Det skulle vara som att avslöja slutet på pjäsen.
Gud är författaren och spelar samtidigt alla rollerna.
Lyssna inte på honom.
I så fall...är Gud också satan.
Liksom jag och du.
-Gud är allt. -Gud gjorde inte detta!
Tror du inte? Varför satte han inte stopp för det, då?
Det är lätt att spela den goda människan-
-som offrar sig för alla andra, men att spela bödel eller förrädare...
De har många fler nyanser och är mycket mer komplexa.
Allt ingår i föreställningen.
Ni också. Det är ingen slump att ni är här. Pjäsen behöver...
...konflikt.
Valet är ert.
Vi vill träffa din herre.
Hans blotta närvaro skulle förgöra er.
Jag kan ta risken. - Du, då?
Han är på andra sidan.
Det är bara att gå genom dörren där.
Fabio! Gör det inte.
Lyssna inte på honom. Han ljuger. Det är en fälla.
Nej, och det vet du. Han säger ju det du och jag alltid har trott.
Men han glömmer en sak: Vi har valt vår roll.
Vi är fria. Visa honom det.
Nej!
Vet ni vem han är?
Järnnäven! Den spanska stormen!
-Visa dem vad du kan. -Nej.
Jag är inte i form, Sandro.
Ännu bättre. Då håller de sig på benen i fem minuter i alla fall.
-Har du kvar det där? -Det här korset räddade livet på oss.
Innan de slår in skallen på mig vill jag be dig om hjälp med en sak.
Det är 20 år sen sist. Jag visste väl att det inte var nån artighetsvisit.
De jagar mig.
De vill döda mig och de är farligare än din vän.
Vi kan väl säga att min motståndare är en lite speciell typ.
Jaså?
Klara? Börja!
Vad gör du? Du slåss som min morsa!
Vad väntar du på? Slå honom!
Visa vem du är!
Den här vännen... Känner jag honom?
Du känner honom.
-Vi känner honom väl båda två. -Fabio?
-Nej... Santoro? Är du säker? -Han var på andra sidan spegeln.
-Poetiskt. -Nej, verkligen inte.
Jag såg honom och han såg mig i ögonen.
Vi får prata mer sen.
Men skäm inte ut mig nu. Slå ner honom!
Okej.
Kom igen nu, stormen!
Ja!
Du märkte det inte, men han ville alltid vara överlägsen dig.
Han hatade dig för att du var bättre än han.
Det är inte sant.
Han hade modet att gå in genom den där dörren.
Det handlar inte om mod. Du tar inte order av nån.
Och du ser ju hur bra det gick.
Det gick bra, din idiot. Du lever ju! Glöm inte det.
Han är ordförande för Påvliga rådet för interreligiös dialog.
Kan du tänka dig?
Lägg stoltheten åt sidan och fly.
Men inte till Spanien. Åk nånstans där han inte når dig.
-Han når mig överallt. -Nej då.
Varför tror du att jag är här?
Lidandet som den här platsen andas skyddar mig från dem.
Men du, min vän, behöver nåt starkare. Mycket starkare.
Ett krig.
Smärtan där är så intensiv att själarna får hård hud.
De tar sig inte in.
Syrien, Afghanistan, Libanon... Jag vet inte.
-Tack. -Jag älskar dig.
Detsamma.
Vergara.
Fly.
Hej.
Skickade de hit dig för att be om ursäkt?
Ja, på sätt och vis.
-Vi hade en insamling. Alla bidrog. -Se där!
Vad gör du? Ska du åka nånstans?
Vad tror du?
Har du tänkt igenom det här? Alla här uppskattar dig.
-Ge dem lite tid, så är allt glömt. -Lite tid?
Min man försvann för två år sen och folk pratar fortfarande om det.
-Det hör inte hit. -De tycker att jag förtjänar det.
Det där är bara dumheter.
Jag är less på att inte kunna prata om det som hänt.
Jag kan inte säga sanningen.
Jag måste hålla tyst, och de tittar på mig som om de tycker synd om mig.
Egentligen är det jag som borde säga: "Det är ni som är galna."
"Det är er det är synd om, för ni har ingen aning om vad som pågår."
Hur tror du att jag känner, då?
Varje dag kommer allt tillbaka som om det hände i går.
Vi har upplevt saker. De var inte drömmar, för både du och jag var där.
Att vi kan prata om det är min räddning.
Vad ska jag göra om du sticker nu?
-Jaha, det här är nåt annat. -Vadå?
Jag ser att du har bestämt dig.
Jag vill härifrån och han erbjuder mig ett jobb. Är det så konstigt?
-Han kan ge dig mer än jag kan. -Mer än du?
Vad är det du vill få fram?
Tjena, Paco!
Nå? Är du här för att säga hej då?
Jag kom med pengar som byn har samlat in.
Jag vill inte att hon ska åka.
Jag vill inte att du ska åka.
Det här täcker alla skador. Alla har bidragit.
Vad har hänt? Elena har inte sagt nåt.
-Det är en lång historia, Roque. -Nu får du tid att berätta, visst?
Nu måste vi åka.
Var är Fabio?
Han har inte varit på föreläsningarna och är inte hemma.
Ingen i hans församling vet var han är.
Varför lyssnade vi på honom? Varför gick vi dit?
Det är inte bara huden...
Jag är bränd i själen.
Vi måste göra nåt. Hjälp mig.
Finns det nån plats där vi kan rengöra såren?
Ursäkta?
Fabio!
Fabio! Det är du! Du lever.
Förlåt, men ni måste blanda ihop mig med nån annan.
Det är jag. Manuel.
Jag är ledsen, Manuel, men jag känner inte er.
Hej då.
Vad gör du här? Varför gör du det här?
Det görs ju inte ordentligt annars!
Titta här, för fan! De lämnar allt halvfärdigt.
Om vi ska ha ett företag ska vi för fan göra saker ordentligt!
Annars kan vi köpa köttet från Sepúlveda, så slipper vi allt jobb.
Hon har också gett sig av, precis som prästen.
Nu är du väl nöjd? Du ville ha bort dem, och nu är de borta.
Jag sa aldrig att jag ville ha bort Elena.
-Men du försökte inte förhindra det. -Jag?
Var det min uppgift? Efter allt jag har fått utstå?
Vad har du fått utstå?
Inget. Jag vill inte prata om det.
Men det vill jag. Vad har du fått utstå?
Mycket som jag inte har talat om för dig.
Mycket...?
Då slutar vi där.
Du kör ditt race, men jag träffar folk hela dagarna på hotellet-
-i affären och på banken och folk snackar.
Men du märker ingenting.
-Lägg av nu. -Lyssna på mig.
Kom inte och klaga när saker händer och du inte blir omvald sen.
För allt det här har skadat ditt anseende nåt oerhört.
Jag är trött på att alltid vara den som måste rädda dig!
-Stick. -Vad sa du?
Du blir ju smutsig, för i helvete! Ser du inte att jag försöker städa?
Merche? Merche!
Helvete.
Vad gör ni?
Hallå?
Hallå? Vem är ni?
Antonio?
Här kan du inte stå. När blev du utskriven från sjukhuset?
Det är jättegott. Vill du smaka?
Det där är stöld, Antonio. Du kan hamna i fängelse.
-Jag lånade det. Prästen är inte där. -Ge hit det.
-Nej! Gumman får inte ta det! -Vad pratar du om?
Hon stjäl, men ingen säger nåt.
-Vilken gumma? -Hon som äter kackerlackor.
Jag har sett henne. Hon äter dem som oliver, en efter en.
Hon har djävulen i sig.
Du får sova på hotellet, men det är sista gången.
I morgon ringer jag socialen. Det är bäst att du uppför dig-
-för annars säger jag att du stal från kyrkan, och då är du i knipa.
-Vet du vad du borde göra? -Vadå?
Glömma honom.
Vad sa du?
Han är kär i henne. Alla vet om det.
Men hon är gift, och lyssna på mig nu: Hennes man lever.
-Hur vet du det? -Rösterna säger det.
Om han kommer tillbaka är problemet löst.
-Det skulle vara ett mirakel. -Mirakel kan ske.
Du är god. Du är duktig på ditt jobb och gör ingen nåt ont.
-Du förtjänar det. -Tack.
Jag söker fader Lombardi. Han ska visst bo här nu.
Fader Lombardi hittar ni en våning upp, i rum 103.
Tack.
Ursäkta mig.
Vergara!
Vilken överraskning. Vad gör ni här?
Jag är på besök för att reda ut lite ouppklarade affärer.
Ni borde inte ha kommit.
Ni får inte försumma era uppgifter i Spanien.
-Vi skickade dit er av en anledning. -Det är därför jag är här.
Just nu, medan vi samtalar här-
-pågår det nåt där borta som inte borde få pågå.
Jag känner det.
Sandro berättade hur mycket ni gjorde för mig. Jag är väldigt tacksam.
-Kom ni för att säga det? -Nej, jag vill bara ställa en fråga.
Varsågod.
Vad vet ni om de 30 mynten?
Ursäkta, fader. De kommer upp ur kloakerna med värmen.
De är feta som katter.
-Vem mer vet om det här? -Bara ni.
-Och Santoro. -Ja.
Vi måste agera snabbt, fader.
Bara en person kan sätta stopp för det här en gång för alla.
-Vem då? -Påven.
Jag har funderat på det, men det skulle ta månader att få audiens.
Nu förstår jag varför ni är tillbaka.
Jag litar inte på nån annan.
Jag kan ordna så att han tar emot er i morgon.
Santoro lyssnar på det här samtalet. Han är oerhört mäktig. Var försiktig.
Han lär försöka fånga er före audiensen.
Fånga mig? Varför dödar han mig inte bara?
Om han ville det skulle han redan ha gjort det.
Men han har andra planer.
-Det kan inte vara sant. -Herregud...
Det är helt sjukt att du bara ska ha med dig det där.
Tack, Toni. - Vi kan shoppa i Paris.
Det finns en bra underklädesbutik vid en japansk restaurang.
De rensar fisken direkt framför en. Den är så färsk den kan bli.
Och vad har underklädesbutiker i Paris med färsk fisk att göra?
Touché.
Fader Vergara?
-Trevligt. -Trevligt.
Den här vägen.
Elena! Elena!
Vad fan gör han här?
-Elena... Vi har väldigt ont om tid. -Elena!
-Är du galen? Vad gör du här? -Jag måste berätta en sak.
Försök inte övertala mig.
Nej, det är inte det. Det har hänt en sak.
Vad är det nu, då?
Det är din man, Elena.
-Va? -Din man har kommit tillbaka.
Han mår bra. Han har frågat efter dig.
Ni förstår säkert att det här samtalet måste hållas hemligt.
Vi talar inte med er och ni är inte här hos oss.
Jag vill bara skydda kyrkan.
-Ni har suttit i fängelse, inte sant? -I två år.
-Har ni myntet med er? -Nej.
Det måste förstöras, till vilket pris som helst.
Sen en tid känner vi till att det inom kyrkan-
-finns åsikter som, så att säga, strider mot läran.
Därför måste vi vara försiktiga.
Fader Lombardi har berättat om er-
-och sagt att ni är helt och hållet pålitlig.
Det är oerhört viktigt att ni förstår det jag säger nu:
Ett enda misstag, ett enda yttrande på fel plats, kan äventyra allt.
-Har ni talat med nån om det här? -Nej.
Från och med nu ska ni bara rapportera till en person-
-som jag litar fullt ut på.
Det här är kardinal...
...Fabio Santoro.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com