-Jag ser att du har bestämt dig. -Jag vill härifrån.
Djävulen har vi nära inpå oss.
Och vem vet? Om vi lyckas fånga honom kanske Gud lägger märke till oss.
Det här är kardinal Fabio Santoro.
-Varför dödar han mig inte? -Ville han, skulle han det.
Men han har andra planer.
-De är borta. Du fick som du ville. -Jag sa inget om Elena.
Min man försvann för två år sen. Folk pratar fortfarande.
-Om han återvänder är problemet löst. -Det vore ett mirakel.
SPANIEN, 1970
Ligg.
Kom, Rayo! Kom hit! Kom, Rayo!
Jättebra. Loss!
Loss, loss!
-Var är Rayo? -Han är väl med Manuel.
-Manuel är på sitt rum. -Leta där uppe, då.
-Han är inte inne, sa jag ju. -Han jagar väl.
Han går aldrig ut utan dig.
-Ni jagade väl i går? -Hunden kom hem som alla andra.
-Säger du det, så... -Ja?
-Vad är det du antyder? -Inget. Jag vill inte bråka.
Manuel. Vet du var fan Rayo är?
Jag har inte sett honom på hela dagen.
Förlåt. Mamma driver mig till vansinne.
Du ljuger aldrig. Det vet jag.
Han har väl stuckit iväg på jakt efter nåt djur.
Han kommer säkert hem i morgon.
"Santiago..."
"...visar sig..."
"...i salongen."
"Santiago visar sig..."
"...i salongen."
"Motorcykeln är..."
"...smutsig."
"Den är..."
"...smutsig."
JAG HAR NYA KORT. VILL DU BYTA?
"Maj är en månad."
Det har jag inte.
-Det har jag inte. -Okej...
Ariadna? Det här är ovanligt. Jag kan byta det mot två.
Targ. Den mänskliga facklan.
-Det har jag inte. -Få se...
Dödsängeln.
Vad är det med dig?
-Sluta tänka på det där. -Men mamma...
...tror att det var pappa som dödade hunden.
Det var inte pappas fel.
Sa du att det var din pappa? Nej, eller hur? Då så.
Vuxna bråkar jämt.
-Vad gör du? -Här.
-Till mig? -Visst. Så att du slutar vara ledsen.
-Nu tänker du inte på familjen, va? -Tack.
-Var har du myntet? -Vilket mynt?
Säg det till mig. Jag kan bevara en hemlighet.
-Elena har det. -Veterinären?
Och var har Elena det?
Vad är det som händer?
Jag är åtta år gammal. Jag kan inte känna Elena.
Vad är det här? Var är jag?
Det är ingen dröm, men det är inte verkligt heller.
Vem är du?
Det spelar ingen roll vem jag är.
Du måste bara tala om var myntet är.
Vad är det som har hänt? Varför är han här? Har han gjort nåt?
Nej, inte alls. Först var vi inte säkra på att det var han.
Har han förändrats mycket?
Din man var i oerhört dåligt skick.
Han var klädd i trasor, väldigt smutsig och i chock.
Han vill inte prata med nån.
Och vi ville inte visa upp honom för hela byn i det skicket.
Så vi tog hit honom.
POLISSTATION
Första rummet till vänster.
"Hans vän lyssnade på hans böner"-
-"och slapp undan alla risker..."
"...mycket tursamt."
-Sandro! -Du borde inte ha återvänt.
Du måste hjälpa mig, Sandro.
Du är tillbaka!
Tänker du tala om för mig var myntet är nu?
Följ med mig, Vergara. Följ med mig. Fort!
Där borta!
-Jag drömmer. Och du? -Jag också.
-Var är du? -Jag vet inte. I en cell, tror jag.
När jag vaknar letar jag upp dig. Förstår du?
-Kan du hålla ut tills jag kommer? -Men jag måste tillbaka, Sandro.
Myntet... Jag sa till dem att Elena har det.
Elena? Vem är det?
Jag vill inte att de ska skada henne.
Stick! Stick!
Vad är det? Fort, försvinn!
-Ursäkta. -Tack!
Ursäkta. Ursäkta. Tack.
Ni måste respektera kön.
-Jag är inte med den här gruppen. -Ni måste ändå betala inträde.
Jag vill inte se utställningen, bara gå in i borgen.
Alla måste betala inträde, fader.
Ers excellens! Hur står det till? Så trevligt.
Tack för att ni kom till konferensen. Välkommen. Vilken ära.
-Så trevligt. -Du är rolig.
Varför blåser ni upp det?
Han stack väl för att han fick nog eller nåt. Och nu har han ändrat sig.
Det är så jävla konstigt allt som händer i den här byn.
Att bara dyka upp så där, se ut som skit och inte minnas nånting...
Lägg av, för fan.
-Säger han, ja. -Tror du att han ljuger?
Jag säger inget, så har jag inget sagt.
-Om vadå? -Han träffade nån i Sepúlveda.
-Hur vet du det? -Jag såg honom prata med henne.
-Ni är likadana, allihop. -Ni vet ingenting.
Det har med pengar att göra. Han spelade en massa.
Han skulle ha satsat sin egen skjorta.
Och det har du hört, förstås?
Nej, idiot. Jag vet det för att jag också spelar ibland.
-Jag vet att han hade skulder. -Till vem?
Det säger jag inte.
Han kanske råkade ut för en olycka och tappade minnet?
-Och var fick du luft ifrån? -Vad vidriga ni är.
Hon har rätt. Det kvittar vad som hänt.
Nu har veterinären nån som kan värma henne om natten. Det är det viktiga.
Markisen skulle nog inte hålla med om det.
-Roque? Var han ihop med henne? -Visste du inte det?
De skulle åka till Paris ihop. - Eller hur, Paco?
-Vad är det med honom nu, då? -Han är kär i henne, vad tror du?
Är det sant?
-Du hörde. -Det här är rena rama såpan.
-Vilken soppa. -Låt honom vara.
Se på mig. Se mig i ögonen.
Säg att du älskar mig.
Det är klart att jag älskar dig.
Jag älskar dig av hela mitt hjärta.
Jag trodde aldrig att det här skulle hända. Jag trodde att du var död.
Förlåt att du fick lida så mycket.
Om vi ändå kunde få tillbaka...
...all den där tiden.
Vad hände?
Jag vet inte. Jag minns bara...
...att jag gick hemifrån, precis som vanligt.
Kom hit!
Bra. Duktig hund.
Kom. Kom, Luna!
Luna!
Jag var ute på landet.
Solljuset väckte mig.
Det brändes i huden på mig.
Jag började gå.
Först ramlade jag bara omkull... som ett litet barn.
Det var som om jag aldrig hade gått förut.
Mellan ett ögonblick och nästa gick det två år.
Jag kan inte säga mer. Det är allt jag vet.
Håll om mig. Hårt.
Byt om. Maten är klar.
-Är hon hemma? -Ja.
-Vad sa doktorn? -Får han feber ska vi ge medicinen.
Vilket trams. Man behöver för fan inte vara läkare för att säga sånt.
Jag tror att det är öronen.
Javisst, ja! Gissa vem som dök upp helt plötsligt?
-Vem? -Mario.
-Vilken Mario? -Vem tror du? Elenas man.
-Vad är det? -Vem hörde du det av?
-Consuelo. -Hade hon sett honom?
Jag vet inte. Jag frågade inte.
-Vad är det med dig? -Inget.
Vart ska du, Jesús? Vi skulle väl äta?
Jesús!
KYRKAN UNDER ANDRA VÄRLDSKRIGET
Här har vi Longinus mytomspunna lans-
-som enligt legenden genomborrade Jesus i sidan.
Efter Österrikes anslutning till Tyskland-
-såg Hitler till att den fördes till Berlin.
Enligt nazismens lära skulle den som hade vapnet i sin ägo-
-bli oövervinnerlig.
-Är den äkta? -Javisst.
-Och var fanns den? -I Wien.
-I Wien? På ett museum? -Ja.
Tyvärr, här får ni inte komma in.
-Jag letar efter toaletterna. -Ut till höger och sen till vänster.
-Tack. -Ingen orsak.
Jo, jag höll på att glömma: Jag såg en obevakad ryggsäck där borta.
Det kanske är nåt farligt...
-Var då exakt? -Här borta, jag ska visa.
Förlåt. Förlåt så hemskt mycket.
Gud välsigne dig.
Hur mår du?
Hoppas att den här ska passa.
Var är han?
Är han full?
Vad tror du? Han har svept en flaska whisky.
Öppna, Jesús. Det är Paco.
-Jesús! -Vad har ni gjort?
Ni har gjort nåt.
Ingen har gjort nåt, Jesús. Vad är det med dig?
-Den där mannen... -Vem då?
-Mario... -Vad är det med honom?
Han borde inte vara här.
Och jag borde inte vara här, men...
Du, veterinären, prästen och hela byn vill driva mig till vansinne.
Ingen vill dig nåt illa, Jesús.
Ni vill att jag ska skjuta mig. Jag är den ende som står upp mot er!
-Du har bara druckit för mycket. -Ni vill se mig död som de andra.
Men då drar jag med mig alla i fördärvet.
Varför ska inte Mario vara här?
-Är du redo? -För vadå?
Som vissa av er vet, och om ni inte vet det, så borde ni det-
-hjälpte det sista fragmentet oss att hitta-
-Bonifatius glagolitiska katedral-
-där vi till slut hittade det sista myntet som vi nu har i vår ägo.
Tack så mycket, fader Lagrange.
Innan vi går in på detta närmare...
...vill jag presentera min mycket goda vän...
...fader Manuel Vergara.
Efter många års hårt arbete och uppoffringar-
-är vi äntligen mycket nära att slutföra vår skapelse.
Tack vare den spanske prästen fader Vergara-
-är det sista myntet snart tillbaka där det hör hemma.
Dagen då det sker kommer världen att förändras.
Jag tittar på mina händer och känner inte igen dem.
Jag har också förändrats.
Jag är inte heller densamma som för två år sen.
Jag är bara säker på en sak:
Vad som än händer finns jag här för att skydda dig.
Jag vill ta hand om dig resten av mitt liv.
Alltid vid din sida.
Jag har ställt många frågor till dig, men du har inte frågat mig nåt.
-Vilken rätt har jag att fråga nåt? -Allt rätt i världen. Du är min man.
Jag vill inte ha några hemligheter mellan oss.
Jag är här för att jag blev tillfångatagen.
Jag har aldrig varit delaktig i nån plan.
Jag har inte gjort nånting.
Var inte blygsam, fader. Vi är här tack vare er.
Ja, bröder...
Den här mannen-
-har i många år skyddat förräderiets heliga mynt med sitt liv.
Han har blivit förvisad från Rom.
Han har utstått hån, förnedring och till och med fängelse-
-enbart för att bevara den största skatten av dem alla.
Han har ljugit, förtalat och offrat människors liv!
Denne man har till och med förrått sina närstående...
-...för vårt ändamål! -Det är inte sant.
Han förvränger alltihop!
-Jag har aldrig försökt... -Men du har gjort det, Manuel.
Ens handlingar är det enda som har verklig betydelse.
Dina vänner: Paco, Elena, dina församlingsmedlemmar...
-Alla lider de på grund av dig. -Det stämmer.
En stor applåd för den bäste av oss alla!
VÅR BY ÄLSKAR DIG
Folk har varit väldigt snälla, trots allt.
Med de insamlade pengarna kan vi nog ersätta möbler och utrustning.
Först bränner de ner din klinik och sen kommer de med blommor.
Vad ska allt det här betyda?
Det är bäst att inte tänka på det och bara gå vidare.
Visst.
Men inte här.
Inte efter vad de har gjort mot dig.
"Vi ger oss av."
"Vi ger oss av, Elena."
Det var väl det du tänkte göra? Vi borde åka långt härifrån.
-Och glömma alla dessa år? -Ja.
Glömma dem som om de vore en mardröm.
Jag vill inte tänka på vad som hände mig eller vad som hände dig.
-Nu vänder vi blad. -Tror du att vi kan det?
Varför inte?
Inget binder oss till de här människorna. Eller hur?
Eller?
Nej.
Då börjar vi om från noll.
En ny stad, nya ansikten, en familj...
-En familj? -En familj.
Massor med ungar som ränner omkring och för oväsen.
Påven kommer att glädjas åt dina framsteg.
Det är bäst att inte involvera honom. Han skulle inte förstå.
Hur har ni förklarat min frånvaro?
Just nu är du i Venezuela-
-på en ekumenisk konferens om enhet, bön, tro, kärlek eller nåt sånt.
Du har skickat egenhändigt skrivna brev till påven-
-där du blandar in oskyldiga i planen.
Det finns dessutom en video på nätet som visar din ankomst i Caracas.
Vatikanens arkiv!
Världens största bibliotek.
Alla böcker i världen finns här-
-även de förbjudna, givetvis.
Du tror väl inte att vi var så dumma att vi förstörde dem?
Kom, jag vill visa dig en sak.
Här förvarar vi kronjuvelerna.
Allt som ingen ska veta.
Allt som teoretiskt sett inte finns.
När Jesus föddes besöktes han av de vise männen.
Har du tänkt på att det är nåt märkligt med de vise männen?
Vilka var de? Och varför hade de med sig gåvor?
Här är de. Det här är gåvorna.
Böcker om magi, Manuel.
Böcker om hur man uträttar mirakel, hur man blir en gud.
Vad gör du? Vart ska du?
-Jesús? -Pappa?
Pappa!
Hallå?
Va?
Nej... Lugna dig, Trini. Jag förstår inte vad du säger.
Vad är det som har hänt?
Sa han inte vart han skulle? Tog han inte med sig hundarna?
Paco!
-Helvete... -Snälla Paco, var försiktig.
Jag vill veta vad som pågår.
-Det är ingen fara, Merche. -Gå inte! Gå inte, Paco!
Jesús.
Jesús!
Laguna!
Jesús skjuter ute på gatan och Paco går efter honom.
Släpp vapnet, Jesús! Var inte dum nu!
Helvete! Helvete! Lugn, du kommer inte att dö.
Vad fan är det med dig, Jesús?
Vad fan är det med er?
Förstår ni inte?
Den där häxan har dragit upp sin make från graven!
Vad fan säger du? Du pratar som om han vore död!
Han är ju död!
Jag dödade honom, för fan!
Jag dödade honom!
-Vad är det här? -Evangelier.
Men inte de i Bibeln.
Apokryfa evangelier?
Inte direkt.
Evangelier skrivna av Jesus själv.
Det är omöjligt. Varför är de inte offentliggjorda?
Jag lovar dig att om du läste dem...
...skulle du också gömma undan dem.
Det här är ju otroligt.
-Det förändrar allt! -Naturligtvis gör det det!
Varför tror du att jag sålde min själ? För att få vara här!
I 20 år har jag försökt tillägna mig allt som finns här inne.
Nu är jag närmare Gud än nånsin!
Hur kunde jag ta mig in i dina drömmar?
Hur kunde jag manipulera verkligheten som det behagade mig?
-Med mirakel? -Mirakel...
Vet du vad ett mirakel är för mig? En trollformel.
Men visst, man får kalla det vad man vill.
Du får läsa dem...
...om du ansluter dig till oss.
Om du ansluter dig till mig.
När du sa att vi skulle börja om från noll-
-trodde jag inte att du menade bokstavligen.
Vi tog inte ens några väskor.
Om vi hade väntat skulle det garanterat ha hänt nåt.
Vi skulle få förklara oss.
Men om du vill kan vi åka tillbaka, packa i lugn och ro-
-och säga hej då till alla. Ingen brådska.
Det här blir bra.
Tänkte du på Roque?
Ring honom om du vill.
Nej, vad säger du? Roque har sitt eget liv.
Men du skulle väl följa med honom?
Nej... Nej.
Jag ville fly från den här galna byn. Jag ville glömma.
Jag trodde att du var död.
Kan du nånsin förlåta mig?
Älskling... Det finns inget att förlåta.
Alla skulle ha gjort detsamma.
-Men det är nåt jag inte förstår. -Vadå?
-Varför brände de ner kliniken? -Vi skulle väl glömma allt?
Jovisst... Du har rätt. Förlåt.
Letade de efter nåt?
-Va? -Letade de efter nåt?
Jag vet inte. Jag var inte där.
Du borde ha gett det till dem, Elena.
Då hade du sluppit en massa problem.
-Va? -Vad gjorde du med det?
-Gömde du det? -Hur vet du...?
-Var? -Jag kastade det.
-Kastade du det? -Ja.
-Var kastade du det? -Jag vet inte.
Snälla Mario...
Var kastade du myntet?
Jag frågar en sista gång: Var kastade du myntet?
I dammen! I dammen!
Minns du Sandro?
Han var nog orolig för dig.
Jag behöver inte hjälp av nån. Jag kan bestämma själv.
Vår käre vän arbetar för oss nu, Sandro.
Hoppas att du inte blir besviken.
Nej... Det är omöjligt.
Bevisa det för honom. Han vill det.
Vergara...
Kom igen nu...
Har han visat dig biblioteket?
Ja, en plats du aldrig kommer att få tillträde till.
Vet du varför?
För att du inte har det som krävs.
Vad har han lovat dig?
Sanningen. Räcker inte det?
Sanningen...
Må Gud förlåta dig, Santoro. Din sanning...är falsk.
De har hittat på en lögn för att behålla makten i Vatikanen-
-och tillsätta sina egna.
Han vill bara ha makt.
Resten...
-...är bara tomt prat. -Tomt prat?
Tomt prat?
Gör inte slut på honom än. Han är vårt bästa vittne.
Vem ska annars bevittna den slutgiltiga segern?
Du har rätt. Du ska göra det.
Skär halsen av honom.
Det är inte lätt, jag vet.
Tror du att det var lätt att gå igenom den där dörren? Nej...
...men jag gjorde det.
Slå dig fri från dina förbannade skuldkänslor, en gång för alla!
Gör det.
Tusentals oskyldiga dör varje dag och Gud tillåter det!
Kan inte du göra samma sak?
Kom igen nu, käre vän.
Nej!
Kom.
Spring!
Vad väntar du på? Ring en läkare!
Nej! Nej! Varför?
Kom igen nu, Sandro! Kämpa!
Paco! Snälla Paco!
Lyssna på mig en stund, Paco.
Bara en liten stund.
-Har du sett spaden? -Vad ska du med den till?
Gräva. Det är det man har spadar till.
Och Elena?
Varför var hon inte hemma?
Jag vet inte. Tack och lov för det.
-Och Jesús? Var är han? -Gripen. Jag sa ju det.
Märker du inte att den mannen inte mår bra?
Du sa att han sköt Elenas man när de var ute och jagade.
-Ja, så säger han. -Exakt, så det kanske var en olycka.
Och sen kanske mannen sprang och vågade inte komma tillbaka...
-...för att han var rädd. -Ja, kanske det.
Men sen sa du att Jesús begravde honom, eller hur?
Precis.
Men älskade Paco, det går ju inte alls ihop!
-Jag vet det! -Vad ska du med spaden till, då?
Fan, här är den ju.
Jag kommer strax.
Paco! Snälla Paco!
-Vart nu? Det är en labyrint! -Tar vi fel väg kommer vi aldrig ut.
-Hitåt! -Vänta!
-Vad är det? -Vad är det för ljud?
Vad gör du? Utgången är där borta!
Kom igen nu!
Sandro!
Vergara! Spring!
Ursäkta, kompis. Kan jag hjälpa dig med nåt?
Vad gör du?
Nej! Nej, snälla!
Nej!
Nej, min son! Döda honom inte!
Vi behöver honom.
Oroa dig inte. Ni kommer att mötas igen.
Det här är vansinne. Vi skulle kunna gräva tusen hål.
För tusan, Laguna!
Det finns bara ett dött träd framför den muren. Det är här.
Det är inte det jag menar, Paco.
Jag menar att vi såg Mario i morse, livs levande på gatan.
Helvete...
Fy satan.
-Fan. -Vad är det?
Det är Elena. Det har hänt nåt.
-Ring henne. -Vänta.
ELENA: Hjälp!
PACO: Kan du prata?
-Fan, vad ska vi göra? -Fråga om plats.
-Va? -Hennes plats!
-Fråga var hon är, Paco! -Okej.
PACO: Plats?
ELENA: Mario är inte Mario!
Vi sticker. Kom igen.
Var kastade du det? Var kastade du det?
Var det här? Svara!
Ja, det är i floden. Det är omöjligt att få tillbaka.
Myntet kommer att hitta tillbaka till dig på ett naturligt sätt.
Det kan ta flera år innan det hittar dig.
Jag har inte så mycket tid. Du och jag ska hitta det nu.
Det, det, det...
Dammen, Paco, för fan.
Förr hände inget i byn och nu händer allt samtidigt.
Du kör alldeles för sakta.
Klättra upp!
Tillsammans till slutet!
Nej!
In med er!
Fort! Nu åker vi!
En nisch utan namn.
-Jag är ledsen att det blev så här. -Det är bäst så.
Jag orkar inte ens tänka på hur jobbigt det skulle bli att förklara.
Nu vet du i alla fall var din man är begraven.
Och den andre?
Laguna tycker att vi ska säga att han var labil-
-inte orkade mer och tog livet av sig.
Nej, ingen mer död nu.
Snälla. Folk får hellre tro att Mario och jag gav oss av tillsammans.
Jag vill hellre att folk ska minnas det så.
Kan jag inte övertala dig att stanna?
Elena.
Vänta.
Om nån kan övertyga mig, så är det du.
Du har alltid brytt dig om mig och skyddat mig.
När jag skickade meddelandet tvekade jag inte en sekund.
Jag kunde ha ringt vem som helst...
...men jag kunde bara tänka på dig.
-Och Roque? -Roque är i Paris.
Jag vet, men om han hade varit här... vem hade du då ringt?
Men du, då?
Vadå? Jag är gift, är det det du menar?
Du är gift med Merche och hela byn. Jag vill inte vålla dig skada, Paco.
-Jag vill inte skilja dig från dem. -Det beslutet måste jag få ta.
-Ska du inte svara? -Vill du det?
Nej.
-Bättre så? -Han kommer att ringa igen.
Han lär be dig att följa med honom. Vad tänker du svara?
-Ja eller nej? -Jag stannar inte i den här byn.
Det är det enda jag är säker på.
Tjugofem.
De har den bästa fisken i Paris.
-Den bästa. -Perfekt.
-Vad hände? Varför tar ni bor den? -Inte bra. Fisken är inte bra.
Vad är det? Får jag se?
Det bringar säkert tur.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com