Det skjer noe merkelig. Det kommer opp av kloakken.
Du er arrestert.
Dere aner ikke hva dere begir dere ut på.
Han har mistet forstanden.
-Der er du! -Hun er ikke god.
Da får hun ta konsekvensene.
Denne landsbyen ble utvalgt blant alle steder i verden-
-fordi noe stort skal skje akkurat her.
Noe som forandrer historien.
Kom igjen.
Angelo!
Jeg vet at du er her!
Husker du da vi møttes? Det er lenge siden.
I rommet med Sandro og Fabio. Du var fastlenket ved senga.
Da gjemte du deg ikke! Du ville leke.
Fabio påkalte deg, navnet ditt er Angelo!
Jeg har alltid trodd at det ikke var ditt egentlige navn.
Angelo!
Hvor er du?
Vis ditt virkelige ansikt!
Angelo!
Vis ditt virkelige ansikt.
Hjelp... Hjelp...
Jeg skal få tak i deg.
Hvem er det som vil leke nå, da?
Vi er framme! Så fint det er.
Det er varmt!
Så stille det er.
Så merkelig.
-Hva er dette? -Hvem er de?
Jeg er redd!
Rolig! Det kom nettopp en minibuss med turister.
De har tatt alle sammen.
-Hvor lenge skal vi fortsette sånn? -Jeg vet ikke.
Jeg så Merche i går. Jeg så henne på avstand.
-Og? -Hun virket annerledes.
Hun smilte ikke. Iallfall ikke som de andre.
-Tror du at hun later som? -For å overleve.
-Ikke prat med henne. -Hun virket bare annerledes.
Snakker du med henne, er det over. De finner oss, så "smiler" vi.
-Hvor er Vergara? -Han ber.
-Du kødder. -Han sier at det er viktig.
Viktig? Vi har gjemt oss i grotta i femten dager.
Har han sagt hvordan man bryter besvergelsen?
Det er den "svarte sirkelen", en gammel forhekselse.
Den svarte væsken er lagd av ufødtes blod.
Barn som aldri ble født. De aller mest uskyldige.
Du skjønner at de hører oss?
-Har du dua? -Hvit og levende.
Jeg kommer til å trenge dette.
-Ambrosius' blod? -Ja.
-Det er jo i kirken. -I alterskapet.
-Alt brant opp. -Ikke dette, jeg lover.
Jeg kommer også til å trenge et kart.
-Et kart over hva? -Katakombene.
Det må finnes et kart i rådhuset.
-Vi kan ikke dra uten mynten. -Hvem har sagt at vi skal dra?
God kveld.
I dag skal vi feire. Jeg kan ikke lenger skjule-
-en nyhet som vil fylle dere med glede og fryd.
Ypperstepresten har fått høre om vår innsats.
Han kunngjør at han kommer hit om noen dager.
Er dere glade?
Slipp meg!
Slipp meg, sa jeg!
La meg gå!
Forbannet være satan, mørkets herre...
...for denne skjendige brødskorpa, fylt av smerte og skitt...
-Jeg vil ikke! -Slipp meg!
...som vi grådig river ut av dine klør og skjenker til dem.
Det blir for oss...
...som en makaber spøk.
-Jeg vil ikke motta nattverden. -La henne være. Hun kommer tilbake.
Her er hun. Si det til de andre.
Marcelo! Kom tilbake! Ikke gjør det!
Marcelo!
Du har ikke gjort noe galt, ordfører. De vil bare ha venninna di.
Gi oss veterinæren og Vergara, så er problemet ute av verden.
-Hva faen ler du av? -Jeg ler ikke. Jeg er lykkelig.
Nå når jeg går i kirken hver dag og får nattverden av pater Ángel-
-trenger jeg ikke noe annet.
Her.
Slipp den ut. La den fly.
Dra meg opp! Opp!
Opp! Sørover!
Sørover!
Opp litt til. Opp! Sånn.
Østover!
Bra. Opp, opp.
Nordover!
Opp!
Ned.
Ja! Bra.
Opp! Opp!
Stopp!
Ned!
Akkurat der. Hold fast. Hold fast!
Martin! Dua!
Sikt på den. Se, Martin!
Kom igjen!
Der! Nei!
Brystet mitt, brystet mitt.
POLITISTASJON
Hei, Antonio.
-Hva gjør du her? Har du funnet dem? -Hvem?
Hvem tror du? Pateren, veterinæren og ordføreren.
Nei, jeg har ikke sett noen.
-Hva er det, da? -Bondegårdene er helt tomme for dyr.
Geitene, sauene. De har tatt alle sammen.
Ikke engst deg for det, Antonio.
De har dem i borgen og drar innvollene ut av dem.
-Hvordan vet du det? -Jeg har drømt om det.
Nettopp, det var bare en drøm. Ikke tenk mer på det nå.
-Men til slutt dreper de alle. -Jøss.
-Hva mer så du? -Det vil jeg ikke si.
Du kom jo hit for å fortelle.
Når mannen fra Roma kommer og tar på seg klærne-
-brytes sirkelen så vi kan komme oss ut.
Pateren dreper oss først så ingen får vite det.
Antonio, gå hjem og legg deg.
Kanskje du drømmer noe annet som ender bedre. Tror du ikke det?
Bilene er her med materialet. Jeg varslet landsbyboerne.
Hvor skal vi lesse det av? Hva skjer? Hva gjør du med ham?
Stakkars liten. Vi sier ingenting, og så blir han redd.
Du må gå til gudstjenesten hver dag og ta imot nattverden.
Ifølge denne fins det en utgang i sør.
Kloakken ender ved bekken i La Velille.
-Vi må ta den underjordiske veien. -Nei, vi skal gå hit.
Borgen? Skal vi prøve å få tak i mynten?
-Tvilte du på det? -Det drepte deg nesten.
Det var bare trolldom. Jeg kan også sånt.
-Du fikk et infarkt. -Men jeg lever.
Om de ville drepe meg, hadde de gjort det alt.
Paco?
-Hvor var du? Jeg har tenkt på deg. -Jeg har tenkt på deg også.
Jeg visste at du ikke var som resten. Du er for smart til å bli lurt.
Det er vanskelig å ikke avsløres.
Når jeg kommer hit, legger jeg meg og snakker ikke med noen.
Se.
Her er de. Fra dagen da alt begynte.
Dette er ikke på kartet.
-Skal vi ikke vente på Paco? -Glem Paco, fokuser på dette.
Han burde ha vært her nå. Tenk om de har tatt ham!
Da ville de vite at vi var her og ha kommet hit. Skru av den der!
-Det er her, til venstre. -Vent!
Vær så god. Ta det med til dem.
Det er litt av maten jeg har klart å gjemme unna.
-Den holder ikke så lenge. -Takk.
Du er vel med dem? Med Vergara og Elena?
Ja.
Blir du her, avslører de deg. Du kan vel bli med oss?
Er det en spøk? Bli med dere?
Og se dere sammen hver dag?
Det var ikke det jeg mente, Merche.
Jeg prøver å takle dette, Paco.
Ikke forlang mer av meg.
Vet du hvor mye jeg har lidd denne tiden?
Jeg vil heller konfrontere gærningene alene-
-enn å se deg i øynene og vite at du tenker på henne.
-Er det her? Er du sikker? -Ja, det er her.
-Og det var henne? -Veterinæren?
-Ja, hun med hundene. -Og det var ingen drøm?
Nei, jeg så henne like tydelig som jeg ser dere nå.
-Hva gjør du her? -Jeg vil ikke motta nattverden.
Har du med deg det jeg ba om?
Bra. Kanskje det holder.
Ser du? Det er rester av spyttet hans her.
Og i spyttet hans kan jeg smake noe annet også...
Smaken av henne.
Ikke beveg deg.
Nå har du det.
-Etterlat meg. Jeg orker ikke mer. -Vi er jo framme nå.
Dukk! De må ikke se deg!
Hva har de gjort med deg, vennen?
-Vent, dette er ikke riktig retning. -Få se.
Hørte du noe?
Jeg har lett i flere timer!
Går det bra?
Du får aldri forlate meg igjen. Hører du det?
-Aldri. -Samme hva som skjer.
Samme hva som skjer.
Kan vi fortsette nå?
Det er pussig.
Jeg husker ikke hvor lenge det er siden jeg ba om å bli forflyttet hit.
Og vet du hvorfor? Fordi det virket som en rolig by.
Før hadde jeg jobbet i Burgos og Barcelona. Der ble jeg skutt.
Se her. Et ran på La Rambla.
Kona mi ble veldig redd, så vi flyttet hit.
Da må hun være glad nå.
Nei, hun er ikke her. Hun har dratt hjem til søsteren sin.
Kanskje jeg aldri får se henne.
Om alt du sier er sant, forstår jeg faen ikke hva vi gjør her.
-Det hadde vært bedre å være død. -Ikke i dag. Det skjer i morgen.
-Hva? -I morgen er alle døde.
Når mannen fra Roma finner det han søker.
-Hva er det? -Det er 30.
Napoleon hadde tre. Derfor gjorde han det han gjorde.
Han dro til Moskva for å lete etter en der.
Han lyktes ikke. Det var for kaldt. Og han med barten... Hva het han?
-Hitler. -Han hadde fem.
Han visste at en jøde hadde en.
Så han gikk etter dem, men fant den ikke.
Ok.
Tenk hva de kan gjøre med alle 30.
Fine du...
-Vent her. -Alle går.
Vent her. Dere er som barn.
Pater!
Jeg skal hjelpe deg.
Elena! Elena!
Elena!
-Hva gjør du? -Jeg syntes at jeg så henne.
-Hvem da? -Merche.
Merche? Er du gal? Hvorfor skulle hun være her?
-Sa du at vi var her? -Jeg ville se om alt var bra.
Hun er ikke en av dem.
-Det var hun som ga meg maten. -Hva?
Har vi spist mat Merche ga deg?
-Hun vil hjelpe oss. -Kona di er gal!
Hun prøvde å drepe meg!
Nei! Ikke gjør det! Nei!
Nei, nei!
Elena! Elena...
Elena...
Vergara! Det er Elena! Elena!
Hun er borte.
Det er spor her. Elena!
Bravo!
Santoro, Fabio.
Angelo.
-Hvordan gikk reisa? -Stille og rolig.
Bli med. Alt er forberedt.
Jeg har gjort mitt beste. Jeg håper at du liker det.
-Du har gjort en fantastisk jobb. -Det er noen du må treffe.
-En autograf? Vær så snill? -Nei, dessverre.
-Hva har jeg gjort? -Rolig, Paco.
-Alt er min skyld. -Ikke bryt sammen. Det er det de vil.
-Hvorfor tror du at de tok henne? -Kona mi forrådte oss.
-Hun har avslørt oss. -Glem det nå. Glem det!
Isabel! Ingen må mangle noe.
-Skal vi ta ut kanapéene? -Og vinen.
Gi meg den. Jeg kan servere.
Ikke ditover! Ikke ditover.
Jeg måtte dra via Frankfurt. Utrolig slitsomt.
Men det er det verdt. Vi skaper historie.
-Hvem tror dere blir ny camerlengo? -I hvert fall ikke du!
Du er visst ansvarlig for alt dette.
-Unnskyld? -Arrangementet.
Du eier hotellet jeg bor på.
Ja, det er enkelt, men vi gjør så godt vi kan.
Ikke vær ydmyk. Det er ikke en dyd som tiltaler oss.
-Beklager. -Nei, å beklage er utilgivelig.
Kardinal Mateo Lagrange.
Om deres eminense unnskylder meg...
-Helvete! -Har du sett, min skjønne?
-De har det verre enn deg. -Slipp den!
Vi er innestengt. Ingen er god nok til å flykte.
Ikke engang den jævla dua.
Hva er dette?
Her er hun!
Hun lever. Hun har puls.
Elena...
Vi skal få deg ut. Alt kommer til å bli bra.
Pater! Hvor skal du?
Pater!
-Pater! -La ham være.
Han har ting å gjøre.
Drep påskedyrene, velsign dere-
-og blodet skal bli tegnet.
Det ene eller det andre. Man kan ikke få begge deler. Man må velge.
Du velger.
Elena!
Som et lam som blir ført bort for å slaktes, åpnet han ikke sin munn.
Det var du! Jeg gjorde ingenting!
Du burde være stolt.
Venner fra alle verdenshjørner er her for å bevitne denne stunden.
Men ikke tvil på at du er den mest elskede.
Det er derfor du er her og ikke der nede med dem.
Det som ble påbegynt, må avsluttes.
Ingen påfunn nå.
Kom, da.
Elena. Elena!
Da jeg møtte deg, visste jeg at du var den utvalgte.
Fabio trengte en som deg, en sterk mann-
-som kunne stå imot i alle år uten å bryte sammen.
Du er seig.
Du har beskyttet mynten med livet ditt, til tross for all motgang.
Du har klart alle prøvelsene.
Derfor ga jeg den til deg.
-Derfor ga jeg den til deg. -Det var ikke deg, men Giacomo.
Min kjære Manuel. Har du virkelig ikke forstått det?
Å tro er å ville tro.
Husker du det?
Du er en helgen...
...som Judas.
For takket være deg har vi nå de 30 myntene.
Du, satans lam, som fører med deg verdens synder.
Besku den nye paven.
-Bravo! -Bravo!
Mine mørkets brødre!
Vi er her for å feire en ny tidsalder som vokser fram.
En ny ordens fødsel!
Paco!
Hvor skal du, Paco?
Paco! Elena kan ikke kureres av noen lege.
-Kona di kan fortsatt tilgi deg. -Selvsagt. Dere kan løse det.
-Kommer hun nærmere, skyter jeg. -Du hører hjemme her hos oss.
Slapp av.
Rolig, min skjønne...
Kjære brødre! I dag er vi samlet her...
...fordi denne dagen er begynnelsen på slutten!
Helvete. Han kommer til å krasje som jeg. Stans! Stans!
Stans!
Kom igjen, Antonio!
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve www.sdimedia.com