EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ EN ROMAN AV RICHARD K. MORGAN
De sier stormer får treets røtter til å vokse seg dype.
Stormene som skapte fengselet mitt, må ha vært voldsomme.
Røttene var ugjennomtrengelige.
Det fantes ingen vei ut.
Hjelp meg!
Så hørte jeg deg.
Hvem er du?
Du drar ikke herfra i det omslaget!
Quell!
Jeg måtte finne deg.
Det var som å være fanget i en drøm.
Jeg måtte våkne.
Jeg tror ikke det var ekte.
Det neste jeg husker, er at var jeg ute på gaten
og så ansiktet ditt på en nyhetsbølge.
Og jeg visste bare at jeg ikke kunne la deg dø.
-Hvorfor? -Vi kjente hverandre for lenge siden.
Men ansiktet mitt var annerledes den gangen.
Husker du ham?
Nei.
Kanskje stabelen din ble skadet under backupen, eller noe gikk galt da...
Kanskje jeg fortjente å være låst inne. Du vet ikke.
Du sier det er nesten 300 år siden jeg døde.
Nå er jeg her og dreper meter på måfå. Og jeg aner ikke hvorfor.
Du nevnte skriking.
-Du spurte om de hørte det. -Hva snakker du om?
Jeg så deg i et minne.
Du var på Soul Market. Og du risset noe inn i porten.
Som dette.
Jeg sjekket Array, men fant ingenting.
Jeg vet ikke hva det betyr.
Hva med hvordan?
De tror du har et våpen.
-De? -Harlan-familien, Protektoratet.
Og ikke bare dem.
Jaeger. Han er her.
Og hvor enn han går, følger som regel helvete.
Han stanser ikke før han får det han vil ha.
Krafttilførselen til Sirkelen ble overstyrt manuelt fra fengselet.
-En av teknikerne lot utsendingen flykte. -Finn ut hvem.
Jo lenger han må jakte, desto farligere blir han.
Vil du ikke lede avhørene?
Kovacs ble født på denne planeten, han har røtter her. Jeg skal grave opp en av dem.
Hva vil han?
Han vil ha hevn.
Han rekrutterte meg til CTAC da jeg var liten.
Oppdro meg som en sønn da jeg trengte en far og brukte det...
...til å gjøre meg til en morder.
Han tilga meg aldri for å gi avkall på soldaten han oppdro meg som.
Eller...
...for å finne noe bedre.
Vi er i fare her, Quell.
Jeg kan hjelpe deg, men jeg må få deg til et trygt sted.
Hvis jeg kan få oss vekk fra planeten.
Stoler du på meg nok til å bli med meg?
Ja!
Da drar jeg.
Jeg kjenner bare én person som kan skaffe oss begge overføringer.
-Jeg blir med deg. -Nei.
Fjeset ditt tiltrekker mer oppmerksomhet enn mitt. Du vil forstå når du husker.
Kan du vente her til jeg kommer tilbake?
Mennesket ditt vil dø.
Mr. Kovacs kommer seg bemerkelsesverdig raskt.
Har du sett dusøren på ham?
Hele planeten kommer til å jakte på ham.
Dette stedet har blitt skrubbet vekk fra alle offentlige arkiver.
Og nå som jeg har skjult vårt digitale nærvær,
er vi like sikre som amen i kjerka.
Det var det arkeologene sa rett før alle døde.
-Ikke alle. -Miss Trepp. Hvordan...?
Dette stedet er skjult.
Neste gang du kommer innom for en liten prat, husk å stenge forbindelsen.
Hvor er Kovacs?
Mr. Kovacs er ikke her.
Så jeg foreslår at du går.
Før jeg blir tvunget til å kaste deg ut.
Snakker om sola.
Tro meg, dette er en dusør du ikke vil ha.
-Du er på det gamle Happy Face-motellet. -Og det er du ikke, madam.
Helvete heller, Poe!
Ingen skade skjedd, sir.
Ingen skade skjedd?
Hun kom bare i holo-form.
Du avslørte stedet vårt for en dusørjeger! Nå kan hun finne oss.
Noe som betyr at hun kan finne Quell. Forstår du det?
Det var en glipp, ja.
Du fortalte heller ikke at omslaget har bio-sporer.
-Jeg skal finne henne... -Nei.
Jeg fikser det. Jeg skal få oss til helvete vekk herfra.
Sir, det er ikke fornuftig å bevege seg utendørs i dag.
Det er Harlansdagen.
Gatene vrimler av folk, samt politi, Protektorat...
-Hvem pokker er du? -Jeg er Dig 301.
Du er en tjeneste-AI. Du er bundet av taushetsplikt, hva?
Bare hvis jeg får betalt.
Akkurat.
Du er ansatt.
Sørg for at vennen min der oppe er trygg.
Jeg trenger ikke lenger dine tjenester.
-Poe, det var ikke meningen. -Det var ikke din skyld.
Det var min.
Nevermore er nå i dine hender.
Jeg hører dere ikke!
Utrolig!
Hva hører jeg?
Innbroderingspassasjerer, alle private innbroderingsgater er nå stengt.
Hva er den lukten?
Desperasjon,
næringsbad, kroppslukt.
Hvorfor må vi være her?
Det er tradisjon å ta imot grunnleggerne på Harlansdagen.
Ingen tradisjon er verdt å sette foten på en offentlig stasjon. Særlig ikke for ham.
Dugan!
Godt å treffe deg ansikt til ansikt.
Du husker partneren min, Jarek?
Jeg ville ha foretrukket en privat stasjon.
Bare en forholdsregel.
Jeg har begrenset all transport til ett sted. Om utsendingen flykter, tar vi ham.
For alt vi vet, har han allerede et nytt offer i sikte.
Og du skulle ha avlyst denne helligdagen.
Å samle så mange meter er dumdristig under omstendighetene.
Harlansdagen har blitt feiret hvert år siden min far grunnla planeten.
Vi grunnla denne planeten, Danica. Konrad utelot den delen også.
Jeg vil ikke dra. Ikke tving meg!
Vennen, du er tryggere på Latimer.
-Du får et nytt omslag! -Jeg vil ikke!
-Avgang er nå, få henne av gårde. -Nei!
-Hva er problemet? -Drittungen rikker seg ikke.
Bare gi henne et øyeblikk, ok? Hun er redd.
Stemmer det?
Er du redd for å være uten faren din?
Jeg vet hvordan det er.
Kan jeg gi deg et råd?
Frykt holder deg tilbake.
Den hindrer deg i å se verden som den er.
Mange menn, mye eldre enn deg, kommer aldri forbi det.
Men hvis du er sterk,
hvis du klarer å gi slipp på frykten,
kan ingenting stanse deg.
Hvis du elsker faren din,
voks forbi ham.
Guvernør. Takk.
Det er aldri lett å ta farvel.
Søt tale. Kan vi gå nå?
Kjenner jeg deg, oberst...
Carrera.
Jeg kommer angående Den siste utsending. Dere kjenner hverandre.
Har du hørt fra ham?
Jeg har ikke hørt om en oberst Carrera.
Har du aldri satt ditt spor i denne verdenen?
Berømmelse er idiotens heder. Jeg foretrekker å bare lykkes.
Kanskje din heder er uferdig.
Den siste utsending reiste seg fra det evige lagers mørke
benådet av Protektoratet du tjener.
Navnet hans lever, det samme gjør legenden.
Plager det deg å høre navnet hans ytret igjen?
Han som slapp unna.
Fint tre.
Vi har hugget ned så mange, men vi vet knapt hva de er.
Jeg kunne få deg drept for det.
Og jeg kan få deg utslettet.
-Hva får deg til å tro at du har makten? -Jeg brant ned Innenin.
Det var jeg som jaktet på Munharto.
Jeg som ødela Stronghold og felte Falconer.
Ser du?
Navnet mitt er uviktig når du vet hva jeg har gjort.
Hva jeg er i stand til.
Kovacs har kanskje spilt lojal og tatt en støyt for deg,
men tro meg, gamle mann...
...jeg kan ødelegge deg så fullstendig at ingenting er igjen.
Ikke noe navn, ingen familie, intet liv.
-Med mindre? -Finn ham og bring ham til meg.
Da overlever du og dine.
Takeshi Kovacs har en tendens til å koste folk alt de har.
Spør deg selv...
...om du vil være en av dem.
Magnethendene dine rykker, og jeg skyter hull i ryggraden din.
-Du sa aldri farvel. -Vi sier det nå.
Godt forsøk, men jeg visste hva jeg gikk til.
Den utsending-intuisjonen din funker ikke så bra.
Jeg har ikke tid til at du skal følge etter meg.
-Vi inngår en avtale. -Du har ingenting jeg vil ha.
Anil Imani.
Jeg er kanskje høyt på dusør-lista, men Anil hoppet fra 256 til nummer fire
samme dag som jeg ga deg de fem stablene.
Så jeg antar at han er familie. Bror?
Ja. Der har du utsending-intuisjonen.
Full absorbering av detaljer, og slik finner jeg ham, om du lar meg.
Politiet er på vei hit.
Du bør ta en avgjørelse raskt, før de tar den for deg.
Kom igjen.
Hva er passordet?
Passordet er "Du har husarrest". Åpne døra.
Nå!
Du er så kjedelig, mamma.
T.J., tror du dette er en lek?
Flaks for deg at politiet gikk videre. Hva tenkte du på?
Unnskyld. Jeg kjedet meg.
Mamma har fått meg til å pynte i hele dag.
Det er bedre enn det jeg skal gjøre med deg. Kom igjen. Gjør deg ferdig.
Er det ungen din?
Men ikke i det originale omslaget.
Basert på koordinasjonen tipper jeg det er cirka ett år.
-Litt mer om han har krigstraumer. -Du kjenner ham ikke.
Nei, men jeg kjenner uttrykket. Han vet at fæle ting kan skje med ham.
Hva skjedde? Ble han fanget i kryssilden?
Han tråkket på en landmine.
Og eksploderte.
Så du leier et barneomslag på Harlan's.
Månedsleien må være skyhøy.
Og du setter fortsatt mye kreditt på Anil.
Det løser seg når jeg høster dusøren din.
Da kan du ikke bruke meg for å finne ham. Du er kanskje den beste dusørjegeren her,
men du har ikke treningen jeg har.
Så...
Spør meg igjen om å bli partneren din.
Du bør ikke kødde med meg, Kovacs.
Jeg gjør ikke det.
Har vi en avtale?
-Vent. Hvordan skal jeg kontakte deg? -Ikke vær redd.
Jeg kontakter deg.
Gledelig Harlansdag.
På et kryoskip, lastet med menneskelige embryoer,
la Konrad Harlan og mannskapet hans ut mot et nytt hjem.
Målet deres?
En planet omgitt av baner, levninger etter en utryddet sivilisasjon.
Men Konrad oppdaget et hull i planetens forsvar...
Jeg kommer til å dø.
...og manøvrerte fryktløst skipet gjennom.
De må dø.
Av denne toskens sykdom.
På denne måten, og kun på denne måten
vil jeg gå tapt.
Men til sist ble han rikelig belønnet
da de oppdaget den største samlingen Elder-kulturminner noensinne funnet.
-Hvor er menneskeførstehjelpsskrinet? -Bak baren.
Konrad og teamet begynte å utforske terrenget...
Her er det bare whisky.
Vi har gin også.
Med tiden begynte arkeologer og AI-er utgravinger av gjenstandene
i stor skala.
Smeltet utgjør de legeringen som er nødvendig for å lage stabler.
Jeg har ingen frykt for smerte.
Kun frykt for resultatet.
For skrekken.
Nok av det der...
Og nok av dette.
Kan du ikke overlate meg til min fortvilelse?
Dysfunksjonen min gjør meg like ubrukelig som en tom flaske.
Ingenting av dette ville skjedd hadde jeg gjort en omstart.
Sporeren,
Kretsen,
dusørjegeren.
-Mr. Kovacs gjorde rett i å sparke meg. -Mr. Kovacs er en idiot.
Og likevel svøper du deg i min gamle kappe.
Poe, arkeologene er borte. Ingen er interessert i Elder-historie.
Jeg vet hvordan det er å ikke bety noe.
Den knusende galskapen av lediggang.
Tiår etter tiår med å slepe seg rundt uten formål.
-Jeg har levd slik! -Det har jeg også.
Jeg trenger dette.
En Dig er ingenting uten en Dig.
Ja...
Og et hotell er ingenting uten en gjest.
Jeg vet hva jeg må gjøre.
Jeg må bare finne viljestyrken.
-Jeg må treffe ham. -Han er i et møte.
Jeg kan vente.
Intet nag, altså?
Du skulle ikke ha kommet. Du ter deg som familie, men Tanaseda er ikke faren din.
Slapp av, Yukito. Jeg kom ikke for å ta arven din.
Jeg har fått nok av fedre.
Jeg ser potensial. Jeg kan lage noe annet.
Vi beskytter.
Du har mitt ord.
Jeg vet hva du tenker. Men Protektoratet kan ikke fikse stygghet.
Faen ta deg.
Godt å se deg.
-Hvor lenge har jeg vært nede? -En stund.
-Ditt siste oppdrag... -Gikk skeis, jeg vet.
Jeg har fått nok av denne virtuelle rehabiliteringen. Jeg vil ut igjen.
Akkurat som meg.
Ubøyelig.
Så hva er greia med fødselsomslaget?
-Du blir glad for å ha det der du skal. -Og hvor er det?
Harlan's.
Du skal hjem, sønn.
-Kommer dere noen vei? -Ikke ennå, sir.
Vi har holdt på i timevis, men ingen snakker.
De vil snakke for meg.
Nei, sett dem på kjøkkenet.
Stone! Fyrverkeriet...
Lades i rakettene i dette øyeblikk.
-Det blir klart. -Bra.
Jeg tror det vil bli litt av et skue.
Det er på tide å slutte å sørge over min fars fravær.
Folk vil feire våpenhvilen.
Du trenger en avledning, mener du.
Jeg tror ikke vin og pene lys
vil få folk til å glemme den oppvisningen av udugelighet du kalte en henrettelse.
Takk for vurderingen din.
Om du var her i mer enn 24 timer, ville jeg kanskje brydd meg.
Det er det jeg kom for å fortelle. Jeg blir.
Jeg tror det er best jeg blir i tilfelle det skjer noe uforutsett.
Jeg ville fortelle det personlig.
-Er det en trussel? -Det er ingen skam i å søke hjelp, Danica.
Det var ambisiøst å overta din fars sko, men vi vet begge at de ikke passer.
Vi ses i kveld.
Du vil sikkert finne en måte å overgå deg selv på igjen.
GJØR DET PERSONLIG
Miss Falconer.
Jeg er Poe, Deres ydmyke innehaver.
Tidligere innehaver.
Jeg kommer med forfriskninger.
Får jeg?
Takk.
-Har vi møttes før i går? -Ikke offisielt.
Men jeg føler at vi har vært reisefølge en god stund.
Virker som alle kjenner meg så godt.
Det er delvis derfor jeg er her.
Jeg befinner meg ved et veiskille.
Mr. Kovacs har alltid tillit til rådene dine,
og jeg lurte på om jeg kunne få samme klarhet.
Jeg forstår ikke. Mr. Kovacs og jeg har vært lysår fra hverandre.
Hvordan kunne jeg ha gitt ham råd?
Er det så vanskelig å tro at han bærer en del av deg med seg?
Du er flink med ord, Mr. Poe.
Flink med...
Miss Falconer. Åh...
-Tilgi meg. Jeg forstyrret deg. -Vent.
Du kom med et spørsmål. Still det.
Savner du henne? Kvinnen du en gang var.
Hun du ikke husker lenger.
Det er som å savne land...
...når du svømmer for langt ut på havet.
Det er under deg, i dypet, utenfor rekkevidde.
Du flyter over det,
og selv om du ikke kan røre ved det...
...er det der.
Jeg tror jeg forstår.
Takk. For at du gjorde det til poesi.
-Kan jeg be deg om noe? -Hva som helst.
-Jeg må gjøre et søk i Array. -Hva leter du etter?
Jeg må vite hvem jeg var.
Det kan vel du forstå.
Kan du ikke?
Jeg skal la deg være i fred.
Kjenner du igjen dette?
Jeg skal sjekke det.
-Var det derfor du kom? -Nei. Jeg trenger transport fra planeten.
I kveld.
Falske identiteter til dere begge. To omslag venter dere der.
Med de nye begrensningene må guvernøren godkjenne
en plutselig innbrodering.
Anmodningen din er nesten umulig.
Det er best for alle at hun blir med.
Ikke hvis de får vite at jeg hjalp dere å flykte.
En mann kom for å treffe meg i dag.
Carrera.
-Hva ville han ha? -Livet ditt.
Ga du det til ham?
Noen gjelder må betales i samme form.
Blod for blod.
Du er ikke min eneste bekymring, Takeshi.
Men hun er min.
Jeg har allerede forrådt én person i dag.
Udødelighet betyr å leve med det vi har gjort i en evighet.
Jeg har levd med nok anger. Har ikke du også?
Jeg skal skaffe dere transport, identiteter og omslag.
-Til hvilken pris? -Husk hva jeg sa da vi snakket sist.
At tiden forvandler selv kjærlighet til støv.
Prisen er...
...å bevise at jeg tar feil.
For å feire Harlansdagen ser vi tilbake på
noen av de mørkere utfordringene guvernør Harlan møtte i sin regjeringstid.
På denne dagen for nesten 300 år siden
opplevde Millsport et av sine voldeligste Quellist-angrep.
Terroristleder Quellcrist Falconer og utsendingshæren hennes
raidet planetens viktigste legeringsfasilitet.
Bygningen ble ødelagt, og mange Protektorat-ansatte
og uskyldige sivile ble drept.
Gode nyheter. Vi kan dra. Vi trenger bare godkjenning.
...flest sivile dødsfall...
Hvorfor sa du ikke noe?
...ingenting kunne stanse kvinnen som ville bringe døden tilbake.
-Det er Protektoratets propaganda. -Terrorist. Morder.
Er det henne du vil ha tilbake?
Jeg er et monster.
Nei! Det er det de vil at folk skal tro.
Bringe døden tilbake?
For at menneskeheten skal leve, ikke bare eksistere.
Vil du vite hvem Quellcrist Falconer er, så lytt til en som vet.
Du er en vitenskapskvinne. Du er en kriger. En leder.
Du skapte stabler for å kunne se stjernene.
Du delte kunnskapen så vi kunne gjøre det samme.
Vi tok det du lagde og forvridde det.
Det var aldri du som var monsteret.
Det var vi. Men Protektoratet kunne ikke vedgå det og overleve.
Det er kanskje ikke sant alt jeg anklages for, men jeg drepte de metene.
Hva om det skjer igjen? Hva om jeg skader deg?
Det gjør du ikke. Du fant meg på mitt verste og så noe ingen andre så.
Gutten i mannen.
-Jeg ser gutten i mannen. -Du satte meg fri.
Har jeg sagt det til deg før?
Ja.
På broen. Husker du?
Jeg husker...
...denne følelsen.
-Vi kan stanse. -Nei!
Vær så snill. Hold meg her.
-Flott fest, Danica. -Takk.
Det går bra.
Det er et ormebol. Se hvordan de bukter seg.
Slapp av. Dette er din kveld. Og når den er over,
har jeg en overraskelse.
Faen.
Tanaseda Hideki.
Står du på gjestelisten?
Du inviterte meg da du stengte all privat innbrodering på planeten.
Sentralnettet er støttet.
Den eneste måten å komme gjennom på er visstnok direkte autorisasjon fra deg.
Ser jeg ut som et reisebyrå?
Send en forespørsel til kontoret. Du får svar i morgen.
Det går ikke. Det haster.
Eller jeg kunne bli og utbringe en skål for din far.
Konrad satte alltid pris på en god historie,
dog kanskje ikke den jeg blir nødt til å fortelle.
-Hvor mange? -To blind-overføringer.
Sånn. Det er gjort.
Gå nå, før jeg får deg kastet ut.
En liten gave til din far.
-Hvordan skal jeg få gitt ham den? -Du finner nok på noe.
Tanaseda.
Kommer du og krasjer festen? Så kriminelt.
Min ære er intakt, i motsetning til din.
Like kjedelig som alltid.
Hva var det du ga til guvernøren? Kjærlighetsdikt?
-Jeg har ikke tid til å skravle. -Du burde uansett ikke være her.
Etter det vi har gjort, burde ingen av oss være her.
Du, av alle, vet det.
-Hva nå? -Du ba meg holde et øye med Carrera.
Han har samlet sammen teknikerne som jobber i fengselet, i sektor B.
Hva vet han?
Ingenting ennå. Han prøver å finne den som hjalp utsendingen.
Sektor B er politiske fanger. Vet du hva som vil skje hvis Carrera får nyss i noe?
-Dugan puster meg allerede i nakken. -Hva vil du at jeg skal gjøre?
Jeg tar meg av det.
Det skal du ha, Lila, du er tøff.
Det er noe jeg respekterer ved kvinner.
Noen sier de er enkle å avhøre,
men sannheten er at kvinner tåler mye mer smerte enn menn.
Bare spør dem.
Jeg vil ha vann.
Det spiller ingen rolle hva du vil.
Så hvorfor skal jeg tilstå?
Du trenger ikke å tilstå.
Vennene dine har alt sagt at du kuttet strømmen. Det jeg vil vite er...
...hvorfor en som er så smart som deg,
gjorde noe så grunnleggende idiotisk som å hjelpe Takeshi Kovacs å flykte.
Jeg hjalp ham ikke.
Jeg hjalp henne.
Du kastet bort livet for en synt.
Jeg så blodet hennes. Det var like rødt som mitt.
Hun var ekte.
I motsetning til det meste på denne planeten.
Hva skal det bety?
Det er ikke første gang jeg er her.
Jeg har sett utallige fanger bli torturert her.
Jeg har hørt skrikene deres.
Hørt bein knekke.
Jeg har også hørt hva de har sagt.
Og hva var det?
Spør guvernøren.
Spør henne om denne jævla krigen.
Jeg spør deg!
Jeg vil vite nøyaktig hva du hørte.
Det spiller ingen rolle hva du vil.
-Oberst, alle fangene skal bli flyttet. -Hva faen snakker du om?
Ikke faen om hun skal.
-Hvem har autorisert det? -Det er ordre fra Danica Harlan.
Hei, Eddie.
Hallo, Miss Elizabeth.
Føles som om du bare har vært borte en dag.
Eller er det for evig?
Jeg tar fortsatt feil iblant.
Tro meg, jeg forstår.
Jeg var fortapt i mørket. Ingen kunne finne meg, men...
...du gjorde det.
-Du ser hva folk egentlig trenger. -Miss Elizabeth, jeg må fortelle deg noe.
Du er mer menneskelig enn mennesker flest.
Den beste av oss.
Av all den ville skjønnheten.
Fjerne stjerner.
Jeg vil savne deg mest.
Uansett hvor du er...
...aldri glem det.
Miss Dig.
Jeg hørte stemmer og ble bekymret.
-Skal du ikke introdusere oss? -Vel.
Det skulle jeg gjerne ha gjort. Men...
Hei, Eddie.
Det føles som om du bare har vært borte en dag. Eller er det...?
Det er bare et holo-opptak.
En avskjedsmelding fra en kjær venn
før Mr. Kovacs og jeg innbroderte fra Bay City.
Du sa farvel.
Ja...
Nå har jeg bestemt meg.
Skal du gjøre en omstart?
Men du kan miste alt! Hele historien din.
Jeg vil ikke bli lagt på hyllen igjen, og tilstanden vil bare forverres, inntil...
...jeg er fullstendig ødelagt.
Det er uunngåelig.
Hva om det ikke var det?
Under arbeidet for arkeologene laget jeg en database for å katalogisere funn.
Jeg kunne bygge en for å bevare minnene dine.
-Skille dem fra ødelagte data. -Tror du det er mulig?
Det ville ta tid.
Det er veldig snilt av deg, Miss Dig.
-Men jeg kan ikke belaste deg... -Det er ingen belastning.
Det er det jeg ble laget for. Jeg er ikke en pikkolo.
Jeg er arkivar. Og noen ting... Noen mennesker...
...er verdt å bevare.
IGANGSETT FULL OMSTART? JA NEI
Carrera, du kom allikevel.
Ikke si at du fanget met-morderen?
Hvor er fangene mine, guvernør?
-Hva mener du? -Du ga ordren. Trekk den tilbake.
Med mindre du vil fortelle meg hva det er du skjuler om krigen.
Det er ingen krig, oberst.
Du fikk autorisasjon til å pågripe utsendingen, intet annet.
En konspirator hjalp dem å rømme. Jeg avhørte dem.
Konspiratorene, ja.
Guvernør, unnskyld meg.
Det er på tide å utbringe skålen.
Jeg beklager. Vi får fortsette senere, men bli gjerne værende.
Jeg tror du vil like fyrverkeriet.
Hei, alle sammen! Tusen takk for at dere kom.
I kveld minnes vi mirakelet som landingen av koloniskipet var.
Egentlig skulle vi aldri ha klart det, vi burde ha blitt sprengt i fillebiter.
-Hvor er fyrverkeriet? -På baksiden, sir.
...vil slå ned alt som våger å fly blant englene.
Men ethvert skjold har et svakt punkt, og vi Harlaner vet å finne det.
Endring i planene. Få transporten på baksiden.
Faren min ledet skipet gjennom et lite hull over ekvator.
-Hva skjer? -Dette er forbudt område.
Motet og ferdighetene hans...
Få henne løs.
...å aldri gi seg, det er Harlansdagens ånd.
Jeg sa: "Få henne løs!"
Så la oss alltid huske...
Slipp meg!
...at det er de tøffeste valgene gjort mot de høyeste oddsene
som gir den største triumfen.
Få henne løs!
Og det er i den ånden
at jeg i kveld gir dere
Harlan's Worlds gave og bane.
Englebrann!
Gledelig Harlansdag!
Det er ordnet. Vi har ikke lenger noe uoppgjort.
-Sjef, hva er galt? -Tilgi henne.
Piler og kuler oppbrukt.
Med tristhet faller vi,
men med mindre jeg slår fienden,
kan kroppen min ikke råtne på slagmarken.
Vil det gjøre vondt?
Kun hvis jeg ønsker det.
Det ville være fortjent.
Ingen av oss får det vi fortjener.
Sett meg ned. Jeg vil ned.
Hei. Er showet ferdig?
Ja.
Hva er galt? Likte du ikke fyrverkeriet?
De hørtes ut som bomber.
Vet du hva? Jeg liker dem heller ikke.
Det går fint.
Vi passer på deg.
Noen er visst leggeklar. Gå og hent tingene dine.
Kom igjen.
Kan vi ta en prat?
Du har knapt sagt mer enn to ord hele dagen.
Hva vil du jeg skal si?
Du skulle høste utsendingen, i stedet satte du oss i fare.
-For hva? -For broren min.
Takeshi Kovacs er den mest ettersøkte mannen på Harlan's. Du kunne blitt drept!
-Husker du da vi møttes? -Ja. Det var en dusør på deg,
men jeg holdt tilbake.
De andre arkeologene var blitt drept eller jaget på flukt.
Alt jeg ville, var å finne dem.
Men husker du hva du sa til meg?
Jeg sa at du måtte ta et valg. Bruke livet på de levende eller tjene på de døde.
Det stemmer.
Så jeg fikk meg en dårlig betalt jobb som bartender
og valgte å fortsette livet med deg og T.J.
Jeg venter bare på at du skal ta det samme valget.
Jeg er lei for det. Jepp...
Jeg trenger din hjelp.
Send meg adressen.
Det gikk jo fint.
-Jeg sa jo at jeg hadde en overraskelse. -Jarek, hva gjør du?
Kom igjen.
Jeg så måten du så på ham på, på innbroderingsstasjonen.
Det er ulovlig å stjele andres omslag.
Da får du straffe meg, da.
Kom igjen.
Vi leverer den tilbake når vi er ferdige. Han vil ikke merke det.
Det er jo Harlansdagen.
-Fant du fangene? -De er vekk. Hun drepte dem.
Jeg har undervurdert henne.
Har du hørt fra innbroderingsstasjonen?
Evergreen kommer til avtalt tid.
Kom igjen.
Tanaseda!
Han er ikke borte ennå.
Hva har skjedd, sjef?
Jeg har levd med nok anger.
-Trekk tilbake. Sir, tilbake. -Vet du hvem jeg er?
-Harlansdagen eksisterer på grunn av meg. -Beklager, men det er...
Jeg gir pokker! Om jeg ikke sitter på neste DHF,
skal jeg gi deg nytt omslag i form av en hund!
Be gutta der oppe gjøre klart til innbrodering.
Sjef!
Min ære er intakt, i motsetning til din.
Jeg er ikke den jeg en gang var.
Med det vi har gjort, burde ingen av oss være her.
Min ære er intakt...
Faen! Kovacs.
Blod for blod.
Våkne!
Kovacs, hva faen er det som skjer?
Jeg vet hva hun gjør.
Hun dreper ikke meter. Hun dreper grunnleggerne.
Jeg så dem. Axley, Anton, Haruki, Tanaseda.
-Hva mener du? Hvem er hun? -Quell.
-Vi må finne henne. -Hvem gjenstår?
Brudd i systemet.
Hva faen er det som foregår?
Ressursen vår. Jeg trenger status.
Evergreen ble dekantert, sir.
Jeg ser det.
Hva trenger du meg til? Det virker da relativt under kontroll.
Godt å se deg, sønn. Velkommen hjem.
Tekst: Marie Wisur Lofthus