EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EFTER ROMANEN AV RICHARD K MORGAN
Vad fan?
Släpp vapnet.
Du hörde honom.
-Jag har fredliga avsikter. -Det ser inte så ut.
Hur fan kan du vara vid liv?
Jag hade tur.
Skitsnack. Du låg rykande på marken.
Lita inte på honom. Han hade legosoldater med sig.
Han attackerade miss Dig.
Du är inte lätt att hitta. Jag spårade dig med AI:n.
Och jag tog hand om det.
-Vill du ha ett tack? -Tyst.
Protektoratet är på väg. Vi måste gå. Allihop.
Det är Jaegers man. Vi borde skjuta honom.
Är det vad jag borde ha gjort på bron den där dagen? Skjutit dig?
Kom nu.
Ta TJ till Shira och vänta på mig.
-Säg att vi måste försvinna. -Men du, då?
Du...
Oroa dig inte.
Jag kommer dit sen. Okej?
-Jag ska inte dröja. -Gör inte det.
Vad är det där?
Ingen panik. Det är bara konstruktionen som verkar vara tom.
-Hon var ju instängd. -Ja.
-Det låter inte bra. -Den äldste har hittat en väg ut.
Vilken äldste?
-Det var hon som invaderade Quells stack. -Du måste skämta.
Även om det stämmer, så var brandväggen klar.
Miss Dig förseglade den. Nån måste ha öppnat en dörr.
Jaeger var inne i konstruktionen.
Vi spårade er server med hans signal.
Vi måste spåra honom.
-Och skjuta honom. -Nej. Då invaderar den närmaste stack.
Wedge-fodralet ger den inte mycket tid,
-men det kan räcka. -För vadå?
För att utlösa Angelfire.
-Protektoratet har skickat en enhet. -Jag ser det också.
-Vi måste gå. -Vart då? Nevermore är nedbränt.
Vi går till pappa.
Där kan vi rusta upp oss. Vi tar bakvägarna.
Kommer du?
Gör en sökning.
Ta reda på vem som ligger bakom lögnerna om Konrad Harlan.
Vi kanske behöver honom.
-Hur hittar jag dig? -Jag upprätthåller kopplingen.
Guvernör, jag vet inte hur mycket du minns,
men det är den senaste backupen...
Jag minns nog. Du smög iväg och lät mig bli skjuten!
Och jag antar att du lät dem komma undan.
Envoyen förblindade mig.
Spara din ilska åt ett mer passande mål.
Översten for fram som ett jehu efter VR.
Han dödade teknikerna och förstörde deras backuper.
Han länsade ett helt förråd av återacklimatiseringsdroger.
Var är han nu?
Aja baja, överste.
Att stjäla är emot lagen.
Även för dig.
Vill du prata...
...om rättvisa?
Din sort...
...steg ner som gamar...
...för att picka på våra ben.
-Vi skulle ta bakvägar. -Finns det ingen annan väg?
Stanna här.
-Jag kollar att det är säkert. -Jag följer med.
-Quell. -Låt bli. Det du gjorde var för farligt.
-Jag skulle göra om det. -Det är det jag är rädd för.
Dina känslor för mig leder till att folk dör.
Det handlar om Stronghold.
Om jag inte hade hittat lägret, hade Rei inte förrått oss.
Det är vi båda. Vi är problemet.
Vad menar du?
Det var ett misstag att komma så nära dig.
Jag gör inte om det.
Kom nu.
Håll låg profil.
Här är det.
-Det här är inte bra. Patrullerna. -Lugn. Det går fort.
Det är olåst.
-De har varit här. -Vi borde fortsätta.
Pappa?
Nej!
Pappa!
Pappa.
Vi kan ladda upp honom igen.
De slet ut hans stack.
-Vi ska hitta den. -Den måste vara här.
Du spårade oss till Stronghold. Du stannade till här på vägen.
Trepp.
Nej.
Du slarvade. Du rensade AI:n men lämnade metadata.
Du är ovan vid det här, va? Att saker får konsekvenser.
Jag hackade Försakarnas kreditinnehav.
Det var dolt under många lager, men du anar nog redan att Danica...
Åh, nej.
Poe! Vi tar det sen.
Pappa sa åt mig att hålla mig borta från er.
Var det dina protektoratvänner?
Visste du om det?
Ut med er, allihop.
Nu!
Du har rätt att vara arg, men du såg elden med egna ögon.
-Jaeger är här. -Han kan bränna ner hela stan!
Jag skiter i ditt syfte.
Jag ville rädda min bror och han är borta.
Pappas stack är i bitar.
Vi är klara med varann.
Gå.
Gå!
Och nu, då?
-Vi måste hitta Jaeger. -Nej.
Då invaderar den äldste nån annan.
-Har du en bättre idé? -Vi ger den det den vill ha.
Vi håller ditt löfte.
Danica Harlan har mutat Försakarna att säga att Konrad är där,
-men det är han inte. -Då vet hon var han är.
-Vill du konfrontera henne? -Jag tänker inte fly mer.
Himlen faller snart ner på oss. Jag har inget att förlora.
Okej, Tak. Hur vill du göra?
Vi går in genom huvudentrén.
Rymling närmar sig. Lämna plats.
Takeshi Kovacs.
Båda två, dessutom.
-Jag är skyldig dig en kula. -Inleder du förhandlingen så?
Du sa att det gällde kapitulation.
Du gick bara med på det för att du vet sanningen.
Din värld är i fara.
Quellcrist Falconer.
Du har visst axlat din gamla mantel. Vet du inte att Revolten inte är verklig?
Nu är den det.
Min fars historier gör dig inte rättvisa.
Men han underskattade alltid kvinnor.
Jag gör det inte.
Jag har sett vad du kan göra.
Bara de som byggde Orbitalerna kan kontrollera dem.
-De äldste är utdöda. -Nej.
Fråga din överste. Han är sig inte lik, va?
Vad vet ni om Carrera?
Bekymret är snarare en äldste som har invaderat hans stack.
-Den vill hämnas för det din far gjorde. -Den utnyttjar Carrera.
Hör ni er själva? Ni är från vettet.
Kanske det. Men vi behöver Konrad för att rädda Harlan's World.
-Min far är hos Försakarna. -Det är inte sant.
Allt här inne är en lögn.
När koloniskeppet landade fanns de äldste här. Han dödade dem!
Du pratar om forna tider.
När Konrad sköt kopierade Songspireträdet en äldstes medvetande och lagrade det.
-Det är ju löjligt. -Är det?
Vi vet inte hur äldsteteknik fungerar.
Grundarna måste stå till svars. Annars blir det inte bara skogen som brinner.
Hur vet du det?
Innan den äldste invaderade Carrera...
...invaderade den mig.
De ädla hjältarna vill mata monstret med min far.
Varsågod. Ta honom.
Den är förstörd.
-Hans backuper. -Du är en kvinna med visioner.
-Du förstår hur långt man måste gå. -Det var en kupp.
Min far var för rädd för protektoratet.
Han gav efter för deras omättliga krav på metall.
-Vi skulle ha blivit av med allt. -Du skapade ett krig i mitt namn.
Gör det personligt, sa du. Jag gjorde det.
Jag offrade min familj och stod upp mot protektoratet.
Du borde vara stolt.
Jag saknar honom ibland, så jag behöll honom här.
Era stackar kanske hamnar bredvid hans.
Vakter!
Vill du ha Angelfire för att störta protektoratet? Det är ditt.
Hur då?
Den äldste var nära att dö när den avfyrade Orbitalerna.
Men den lär sig.
Nu vet den att den behöver extra kraft utifrån.
Den förenar sin teknik med vår för att kontrollera Orbitalerna
utan att förstöra sitt fodral.
Om du har den enheten...
...kontrollerar du Angelfire.
Tack för tipset. Men jag behöver inte er hjälp att döda Carrera.
Att döda löser inget.
Det är ett spöke. Raseriet är dess livskraft.
Vi kan ge den Konrads stack.
Då är hämnden fullbordad, så att den kan vila.
-Vad vill ni ha i utbyte? -Säker transport från planeten.
Du är inte ensam om att vilja krossa protektoratet.
Vi står på samma sida.
Jag avbröt visst.
-Men Orbitalerna... -Ja?
De rör på sig.
Millsports invånare, från och med nu gäller utegångsförbud.
Alla medborgare uppmanas genast att söka skydd och stanna inomhus.
Jag upprepar: Alla medborgare uppmanas genast att söka skydd och stanna inomhus.
Varför flytta på Orbitalerna? En gör stor skada.
Den är ute efter massförstörelse, inte skada.
Jaeger är där de sammanstrålar.
-Poe, räkna ut platsen. -Jag borde ha svaret inom kort.
Det du sa förut... Jag vet att man ska ha fienden nära,
-men Angelfire... -Det händer inte.
Hur vet du det?
Vi kanske inte kan blidka den med Konrads stack.
-Vi kanske inte tar oss dit. -Måste du ifrågasätta allt?
Hon lärde mig att göra det. Nån måste ställa frågor.
Vad är alternativet? Jag har inget.
Trepp.
Hennes slinga fick kontakt med Orbitalen i skogen.
Hon kan störa signalen, så att vi får mer tid på oss.
Visst, men hon är inte här.
Gå. Försök övertala henne.
Hon lär snarare skjuta honom.
Jag gör det.
Är du en bra soldat nu?
Du kan gå genom eld för henne, men gör som jag om du vill bevisa dig.
Tror du att du är vis för att du levt längre?
Du har aldrig sett henne dö.
Skicka koordinaterna när ni har dem. Vi ses där.
Jag har gjort min del. Folket i Millsport är ur vägen.
Och din del?
Poe, Orbitalerna.
Ursäkta. Hur löd frågan?
Du beräknade konvergenspunkten.
Orbitalerna.
-Är det normalt? -Nej. På sätt och vis.
-Poe! -Ursäkta, jag har visst tappat tråden...
Ursäkta mig.
Stone, gör lite nytta.
Miss Dig.
Du trodde att mitt medvetande kunde läka.
Jag behöver din tilltro nu.
Hej, Eddie.
Miss Elizabeth.
Eller är det ännu en vanföreställning?
Jag är inte hon.
Jag är ett program som extraherar och bevarar data.
Dig 301 tänkte att ett vänligt ansikte kunde underlätta.
Snälla.
Min glitch tar över.
Lappa ihop mig så att jag kan hjälpa dem,
så får du göra vad du vill sen.
Är det ett kommando?
Nåväl...
Skadorna är omfattande. En riktig utmaning.
Algoritmerna måste konfigureras om.
-Hur lång tid tar det? -Det är inte lätt, Poe.
Jag måste radera allt.
Det kommer att kännas som att dö.
Jag säger till när det är dags.
Miss Elizabeth...
Snälla, kom tillbaka.
Det är meningslöst.
Där är du ju. Jag har letat efter dig.
Om du ändå ska grubbla...
...kan du lika gärna dricka.
Sir?
-Om du ska skälla... -Det är för sent för det.
Du är på väg att krascha.
Ja.
Under alla dessa år har jag klamrat mig fast vid minnen
trots att de har försatt mig och andra i fara.
Jag vet hur det är.
Trots att jag har gjort mitt bästa, glider allt mellan fingrarna på mig.
Jag vet.
Tiden.
Tiden var det som gäckade mig.
Jag kommer att dö.
Jag är trasig.
Ingen har nån nytta av mig.
Grattis.
Nu vet du vad det innebär att leva.
Alla är trasiga, Poe.
Inget är mänskligare än det.
Jaha...
Miss Falconer.
Din resa ledde dig till miss Falconer.
Ni fann varann.
Och vad gjorde det för skillnad?
Jag ville att vi...
...skulle få leva.
Men nu...
...är det bara du, jag och elände.
Din andra chans kanske inte blev som du ville,
men om du inte kan acceptera det, så har du rätt.
Då förtjänar du den inte.
-Vad gör du? -Spårar Orbitalerna.
Jag tänker inte slösa bort den tid som finns kvar.
Och som din vän
vädjar jag till dig...
...att inte slösa bort din.
Du hade rätt.
Jag är obetänksam när det gäller dig, men du...
Du ser allt.
Jag kan inte ändra det jag har gjort, men jag är här...
...på alla sätt du behöver. Även om du inte kan säga detsamma.
Jag har lärt mig själv att se alla detaljer och ändå...
...förvånar du mig ständigt.
Du är en spricka i min rustning och jag har inte råd med den, men...
...när jag låg begravd i min stack och inte ens visste vem jag var,
gav du mig styrkan att bryta mig ut.
Tak...
Jag riskerade världen för att få röra vid dig igen.
Jag har sett den blicken förr.
Den där kvällen vid sjön, när du avslöjade ditt riktiga namn.
Nadia Makita.
Du berättade för att du inte skulle komma tillbaka.
Du gör det igen, eller hur?
Jag lärde dig för mycket.
Hur ser den verkliga planen ut?
Om jag måste dödar jag Jaeger och tvingar den äldste att komma tillbaka.
När vi är sammanflätade kan jag kontrollera Orbitalerna.
-Och sen då? -Sen...
...riktar jag elden mot den äldste. Och mig själv.
-Nej. -Därför sa jag inget.
Lösningen kan inte vara att du måste dö.
Vi är inte mänskliga om livet inte är begränsat.
Jag skapade stackarna.
Om nån ska betala för det som hände, borde det vara jag.
Du ville bara se stjärnorna.
Vi är mer än summan av våra avsikter. Jag måste rätta till det.
Tak...
...jag älskar dig.
Jag önskar att du älskade mig nog för att leva.
EFTERLYST TAKESHI KOVACS
Jag vill träffa Trepp.
Vem fan pratar du om?
Det är lugnt, Shira.
Vänta en minut. Säg till Myka och TJ att jag kommer.
Kan du inte bara låta det vara? Jag sa ju att jag hoppar av.
Men nu rör Orbitalerna på sig.
Ingen överlever det, inte din familj heller.
Då tillbringar jag min sista tid med dem!
Du fick upp signalen. Du kan spärra den.
Tror du att min slinga kan stoppa en Orbital?
Det är som en droppe i havet. Det gör ingen skillnad.
Din pappa trodde nåt annat.
Han gav sitt liv för din framtid.
Han var modig ända till slutet. Han svek dig aldrig.
Jag borde skjuta dig i stacken.
Quell visste att du skulle döda mig. Hon skickade hit mig ändå.
Gör det. Jag tänker inte göra motstånd,
men jag tror att du kan göra skillnad. Det gör vi alla.
Nu, så!
Ur nederlagets aska stiger segerns Fenix.
Mr Kovacs!
-Vad har du hittat? -Ursäkta mig.
Enligt mina beräkningar samlas Orbitalerna här.
Needlecast-stationen. Vi måste dit.
-Är pappa inslagen? -Presentationen betyder allt.
De kommunicerar.
Bara så att du vet: Om vi överlever det här dödar jag dig.
Spelar det nån roll?
Titta.
-Det var på tiden. -Tack för att du kom.
Det var motvilligt, så låt oss få det överstökat.
Stanna här. Spärra av byggnaden.
Ni, då?
Vi åker upp med guvernören. Kan du ge oss ett tillfälle?
Jag ska försöka.
Nu går vi.
Inga vakter eller vapen. Vi måste förtjäna den äldstes tillit.
-Stone, postera ut soldater på området. -Går du in utan stöd?
Jag har Revoltledaren och den sista Envoyen.
Jag har det stöd jag behöver.
-En signal. -Får du kontakt?
Jag tror det.
Du behöver inte göra det.
Vi har det du vill ha.
Jag höll mitt löfte.
Vi har den sista grundaren. Ingen annan behöver drabbas.
Det är för sent.
Ni är tjuvar.
Ni stal vår värld.
Men ni lämnade porten öppen.
Ni kan inte stoppa det oundvikliga.
Hon klarar det inte.
Du har rätt. Vi är ingenting jämfört med er.
Vad gör du?
Er kunskap, er teknik...
...och er styrka överträffar vår.
Att åkalla eld från himlen...
...att döda med en handrörelse...
Jag beundrar er.
Vill du hämnas?
Här. Det är det som återstår av mannen som dödade din art.
Han är din.
Ta det som erbjuds och låt det räcka.
Nej!
-Nåt är fel. -Jag går och tittar.
Sätt fart!
Trodde ni att jag köpte era fantasier?
Att den skulle nöja sig med Konrads stack?
Den här världen är min.
Kära nån.
Poe, akta dig!
-Guvernören har lurat oss. -Nähä?
Nu.
-Fodralet låter mig inte skjuta! -Ge hit!
Kom igen, Jaeger! Det är mig du vill åt. Jag vet att du är där.
Avsluta det.
Lita på mig.
-Kovacs. -Ja, det är jag.
Det här är inte du, Jaeger. Kämpa emot det.
Stanna hos mig. Jag vet hur den kom in. Jag kan hjälpa dig!
Du har potential. Jag kan göra nåt av dig.
Du är ingenting. Jag skapade dig!
Du vände mig ryggen. För hennes skull!
Det är för mycket. Jag blir överbelastad.
Gå! Hjälp dem. Jag täcker dig.
De kommer att dö på ett fasansfullt sätt. Du får det lättare.
Släpp henne!
Mr Kovacs, snälla.
Miss Falconer.
Vi får inte låta henne dö.
Du tar täten.
Nej!
-Poe, det är dags. -Inte än.
Du skulle bli mitt eftermäle.
Det är jag också.
Jag kan inte stoppa det.
-Du kan fortfarande inte trycka av. -Nej.
Men det kan du.
Nej!
Håll dig vid liv.
Nej!
Nej.
Nej!
Nej.
Det sägs att hoppet gryr i mörkret.
Det är som fågeln som känner ljuset medan det ännu är dunkelt.
Men med varje ny morgon...
...bär vi med oss vårt förflutna.
Den ekar under våra fötter.
Det finns inga blanka blad.
Mr Kovacs, upplysningarna du gav oss var avgörande.
Men några frågetecken kvarstår.
Du menar att Quellcrist Falconer brändes till döds av Angelfire,
men fodralet har inte hittats. Det ryktas att hon lever.
Är vi inte för gamla för spökhistorier?
Kloning är ett brott som ger dödsstraff.
Bara ett fodral finns kvar. Jag dödade den sista Envoyen.
Borde inte det vägas in?
Rådet meddelar sitt utslag när protektoratets ambassadör anländer.
Överföringarna återupptas imorgon.
Man förtjänar en andra chans genom valen man gör.
Oj, man ser inte inte ens skadorna.
Jag lärde mig av den bästa.
-Tack. -Det var så lite så.
Genom det man väljer att glömma...
...och genom det man förlåter.
-Hej. -Hej.
Får jag följa med Nevin och Lash till skrotupplaget?
Jag ska akta mig.
Det hoppas jag. Vi har äntligen betalat av fodralet.
-Om du har sönder det... -Nej, då.
Varje val vi gör...
...leder oss till nåt nytt.
Goda nyheter?
De vill att jag stannar och stödjer interimstyret.
-Protektoratet måste godkänna det. -Fixa det. Vi behöver din hjälp.
Teamet ska hämta ditt fodral. Vi ska skydda det.
Jag vill be dig ringa när du kommer fram, men du vill nog inte att jag ska veta nåt.
Det är säkrast så.
Det här är inget farväl.
Men för varje steg jag tar
hemsöks jag av ditt minne.
Överföringsport aktiverad.
Ange din överföringskod.
Jagar du fortfarande döden?
Utan den vet vi inte vad ett liv är värt.
-Vart ska du nu? -Revolten här har avstannat.
Jag ska hitta en ny värld.
Med rätt förutsättningar kan den växa igen.
Men det vet du redan.
Jag bär dig med mig.
-Det vore lättare att komma till dig. -Det ska du inte.
Inte än.
Jag ska lösa det...
...utan att dö.
Jag följer med dig vart du än åker.
Varsågod och stig in. Förbered avfärd.
Jag drömde aldrig förut...
...men nu när jag blundar...
...ser jag dig.
Det är flera månader sen du försvann.
Tiden vi fick klamrar sig fast vid mig som historierna i din bok.
Jag måste bevara den.
Poe!
Känner jag dig?
Funkade inte programmet?
Jag måste ha gjort nåt fel.
Du får börja om från början.
-Vad är det här för ställe? -Nevermore.
En fristad för den trötta resenären.
Som du, Poe.
-Poe? -Du tog namnet efter författaren.
Först förstod jag inte vad som drog dig till boken.
Den är mörk och konstig, men det är ju världen också.
Jag tog ett namn från en av dikterna.
"För många år sen, i ett kungarike med havet intill sig,
levde en flicka utan tanke på annat än kärlek..."
"Och att bli älskad av mig."
-Heter du Annabel? -Det är lite mer unikt.
Det är ett mycket bra namn.
Just det! Ett namn.
Du får tillbaka allt. Du behöver bara lite inspiration.
-Jag ska hjälpa dig. -Det vore trevligt.
Var har du varit?
-Jag hittade inte ett spår på Array. -Enligt mina loggar
tog dekomprimeringen tre månader, tio dagar, 12 timmar och 55 sekunder.
Jag tycks ha trasslat in mig
i en massa fragmenterade data som måste fungera.
De enda ledtrådarna var den här adressen och den här koden.
En dekrypteringsnyckel.
Jag skriver in den.
Det är inte bara kod.
Du lagrar en rå mänsklig DHF.
-Va? Varför det? -Det finns ett sätt att få veta.
Ladda ner all data.
Vad tror du det är?
Ta fram den fina whiskyn.
DHF UPPTÄCKT STACK REKONSTRUERAS
Undertexter: Love Waurio