EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ EN ROMAN AV RICHARD K. MORGAN
Hva faen?
Slipp våpenet!
Du hørte ham.
-Jeg kommer i fred. -Alt tyder på det motsatte.
-Hvordan i helvete lever du ennå? -Jeg var heldig.
Pisspreik. Sist vi så deg, lå du og ulmet på bakken.
Ikke stol på ham, han sendte oss i klørne på dem.
Han angrep Miss Dig.
Du var ikke enkel å finne. Jeg sporet deg via AI-en.
Jeg visste jeg ville være der.
-Forventer du en takk? -Det holder.
Protektoratet vet at vi er her, vi må vekk.
-Alle. -Han er Jaegers mann. Sett en kule i ham.
Slik jeg skulle gjort med deg på broen den dagen? Satt en kule i deg?
Kom igjen.
Ta med T.J. til Shira og vent på meg der.
Si at vi må forsvinne.
-Hva med deg? -Så, så...
Det går fint.
Jeg er rett bak dere, vennen. Ok?
-Jeg kommer etter snart. -Det håper jeg.
Hva faen er det?
Ingen grunn til panikk. Konstruksjonen er visst tom.
-Du sa du tok deg av det! -Ja.
Det der høres ikke bra ut.
Elderen fant en vei ut.
Hva mener du med "Elderen"?
Den var der i VR. Den invaderte Quells stabel.
Du kødder?
Om det så stemmer, så var brannmuren komplett.
Miss Dig forseglet den helt. Noen må ha åpnet en dør.
Jaeger. Han var der, i konstruksjonen.
Vi brukte signalet hans til å finne serveren din.
Vi må finne ham.
-Og skyte ham. -Nei. Den invaderer nærmeste stabel.
Oppgraderingene på omslaget gir ikke mye tid, men kanskje nok.
Nok til hva?
Nok til å få tilgang til Angelfire og slippe den løs.
Protektoratet ga ordre. Troppen er på vei.
-Jeg får den også. -Vi må dra.
Hvor?
-Nevermore er aske, takket være ham. -Til faren min.
Der kan dere supplere. Vi holder oss til bakgatene.
Kommer du?
Søk i Array på hvem som betaler Forsakerne for å lyve om Konrad Harlan.
Kanskje vi trenger ham før dette er over.
Hvor finner jeg deg?
Jeg kobler deg til meg.
Guvernør, jeg vet ikke hvor mye du husker,
men jeg installerte den siste backupen din, og...
Åh, jeg husker.
Du stakk som en feiging og lot meg bli skutt!
Og jeg tipper du lot angriperne rømme.
Utsendingen deres halvt blindet meg.
Spar heller raseriet ditt til et mer treffende mål.
Obersten din kom ut av VR og gikk berserk.
Drepte alle teknikere i brakkene og slettet backupene deres.
Han gjorde også rent bord i en sjappe med reaklimatiseringsmedisiner.
Hvor er han nå?
Tsk, tsk, oberst.
Det er ulovlig å stjele.
Selv for deg.
Vil du snakke...
...om rettferdighet?
Sorten din...
...kom som gribber...
...for å renspise knoklene våre.
-Jeg trodde vi holdt oss til smugene. -Finnes det ingen annen vei?
Vent her.
-Jeg skal sjekke at det er trygt. -Jeg blir med deg.
-Quell... -Det var risikabelt å slippe Elderen.
-Jeg ville gjort det igjen, for deg. -Det er det jeg er redd for.
Det er ikke første gang dine følelser for meg har ført til dødstall.
Du snakker om Stronghold.
Hadde ikke jeg funnet deg, ville Rei aldri forrådt oss.
Det er oss begge. Vi er problemet.
Hva mener du?
Å komme nær deg var en tabbe.
Det skal ikke skje igjen.
Kom igjen, vi går. Bare hold hodet lavt.
Her er det.
ÅPEN
-Dette er ikke bra. Det er patruljer. -Det tar bare ett minutt.
Den er ikke låst.
-De har vært her allerede. -Som sagt, vi bør fortsette.
Pappa?
Nei!
Pappa!
Pappa...
Det går fint, vi kan spinne ham opp igjen...
De har revet ut stabelen hans.
-Vi finner den. -Den må være her.
Du sporet oss til Stronghold. Du stoppet her på veien.
Trepp.
Nei...
Nei!
Du var slurvete. Du slettet AI-en, men etterlot metadataene.
Du er ikke vant til dette, hva? Å takle konsekvenser.
Jeg hacket Forsakernes kredittbeholdning. Godt skjult fant jeg et navn du kjenner.
Danica...
Å nei.
Poe! Senere.
Faren min ba meg holde meg unna dere.
Var dette Protektoratvennene dine? Visste du hva de gjorde mot ham?
Kom dere ut, alle sammen.
Nå!
Du har all rett til å være sint, men du så flammene.
-Jaeger er der ute. -La ham brenne ned hele byen!
Jeg gir faen i saken din.
Jeg gjorde dette for broren min, og han er borte.
Min fars stabel er i småbiter.
Dere har ikke mer her å gjøre.
Gå.
Stikk!
Hva nå?
-Vi finner Jaeger. -Nei.
-Elderen vil invadere nærmeste stabel. -Har du en bedre idé?
Vi gir ham det han vil ha. Holder din del av avtalen.
Danica Harlan betaler Forsakerne for å si at Konrad er hos dem.
-Hun vet hvor han er. -Vil du konfrontere henne?
Jeg er ferdig med å rømme. Himmelen faller, og jeg har ingenting igjen å tape.
Ja vel, Tak. Hva er planen?
Vi går inn hoveddøra.
Rømlingen nærmer seg. Rydd vei.
Takeshi Kovacs.
Begge, denne gangen.
Jeg skylder deg en kule.
-Ikke den beste måten å forhandle på. -Beskjeden din sa det var en overgivelse.
Du gikk kun med på betingelsene fordi du kjenner sannheten. Din verden er i fare.
Quellcrist Falconer.
Jeg ser du har tatt opp den gamle kappen din.
-Vet du ikke at Opprøret ikke er ekte? -Det er det nå.
Min fars historier yter deg ikke rettferdighet.
Men så undervurderte han også alltid kvinner.
Det gjør ikke jeg. Jeg har sett hva du kan.
Kun de som bygde Orbitalene, kan styre dem. Elderne er utryddet.
Ikke helt.
Spør obersten din.
Han oppfører seg ikke helt som seg selv, hva?
Hva vet du om Carrera?
Det er ikke han som er problemet, men Elderen i stabelen hans.
-Den vil ha hevn for det faren din gjorde. -Og den bruker Carrera.
-Hører dere dere selv? Dere er fra vettet. -Kanskje.
Men for å redde Harlan's World trenger vi Konrad.
-Far er hos Forsakerne. -Det er løgn!
Alt på disse veggene er en løgn.
Da koloniskipet landet, var det Eldere her, og han drepte dem!
Du snakker om forhistorisk tid.
Da Konrad åpnet ild,
kopierte en Songspire bevisstheten til en Elder og lagret den.
-Det er latterlig. -Er det?
Vi kjenner ikke Elder-teknologien.
Grunnleggerne må svare for forbrytelsen sin,
ellers blir ikke skogen det eneste som brenner.
Og hvordan kan du vite det?
Fordi før Elderen var i Carreras stabel...
...var den i min.
De edle heltene vil mate min far til monsteret.
Kom igjen, han er din.
Det er ingenting igjen.
-Backupene hans. -Du forstår meg nok, Miss Falconer.
Det var et kupp.
Faren min var for redd for protektoratet.
Han ga etter for deres umettelige krav for legering.
Snart ville han ikke hatt noe igjen.
Du skapte en krig i mitt navn.
"Gjør det personlig", sa du.
Det gjorde jeg.
Jeg ofret familien og reiste meg mot Protektoratet.
Du burde være stolt.
Men jeg savner ham av og til, derfor holder jeg ham nær.
Kanskje jeg legger stablene deres ved siden av hans. Vakter!
Vil du at Angelfire skal styrte Protektoratet? Den er din.
Hvordan?
Elderen ødela nesten oss begge da den avfyrte Orbitalene.
Men den lærer av sine feil.
Nå vet den at den trenger noe eksternt for å gi den kraft.
Den kombinerer sin teknologi med vår for å kontrollere Orbitalene,
uten å ødelegge omslaget den er i.
Med innretningen du har i hånden,
kontrollerer du Angelfire.
Takk for tipset.
Men du trenger ikke å drepe Carrera og ta den.
Å drepe den er ikke løsningen. Den er et spøkelse.
Den holdes sammen av sinne.
Vi tilbyr den Konrads stabel.
La den se at hevnen er fullbyrdet, så den kan hvile.
-Og hva vil dere ha i gjengjeld? -Sikker transport vekk fra planeten.
Du er ikke den eneste som vil styrte Protektoratet.
Vi er på samme side.
Det passer visst dårlig.
-Men Orbitalene? -Hva med dem?
De beveger seg.
Innbyggere i Millsport.
Et obligatorisk portforbud trer nå i kraft.
Alle borgere skal umiddelbart komme seg inn og bli der.
Jeg gjentar: Alle borgere skal umiddelbart komme seg inn og bli der.
Hvorfor flytte Orbitalene? Én ville holde lenge.
Elderen vil ikke skade, den vil ha masseødeleggelse.
Samme hvor de møtes, vil Jaeger være der.
-Poe, prøv å finne møtepunktet. -Du får det straks.
Det du sa nå nettopp...
Jeg skjønner greia med å holde fienden nær,
-men å gi henne Angelfire... -Det går ikke så langt.
Hva om Konrads knuste stabel ikke er nok? Hva om vi ikke kommer nær?
-Kan du ikke stole på henne? -Hun lærte meg å ikke gjøre det.
Noen må stille spørsmål.
Hva er alternativet, Tak? Jeg ser ingen.
Trepp.
I skogen koblet spolene hennes seg til Orbitalen.
Om hun forstyrrer signalet, kan vi komme nær Jaeger.
-Det er flott, men Trepp er ikke her. -Dra. Prøv å overtale henne.
Det er mer sannsynlig at hun skyter ham.
Jeg skal gjøre det.
Er du liksom en god soldat nå?
Du går kanskje gjennom ild for henne,
men hvis du vil bevise noe, så følg meg.
-Er du klokere fordi du har levd lenger? -Du har aldri sett henne dø.
Send koordinatene når du har dem. Jeg møter deg der.
Jeg gjorde min del. Folket i Millsport er stuet vekk.
Hva med deg? Poe! Orbitalene.
Beklager. Hva var spørsmålet?
Du beregnet møtepunktet.
Orbitalene, ja.
-Er det der normalt? -Nei. Vel, på en måte.
Poe!
Beklager, jeg mistet visst tråd...
Unnskyld meg.
Stone, prøv å være nyttig.
Miss Dig.
Du trodde sinnet mitt kunne helbredes.
Nå trenger jeg tiltroen din.
Hei, Eddie.
Miss Elizabeth.
Eller er dette en illusjon?
Jeg er ikke egentlig henne.
Jeg er et program laget for å hente ut data.
Dig 301 tenkte du ville trenge et vennlig fjes når du sto foran denne avgrunnen.
Vær så snill...
Systemsvikten min begynner å ta overhånd.
Om du holder meg sammen lenge nok til å holde dem i live,
så kan du gjøre hva du vil med sinnet mitt etterpå.
Er det en ordre?
Greit.
Skaden er omfattende.
En ekte utfordring. Jeg må rekonfigurere algoritmene.
-Hvor lang tid tar det? -Det er ikke enkelt, Poe.
Jeg må slette alt.
Det vil føles som å dø.
Jeg sier fra når tiden er inne.
Miss Elizabeth...
Kom tilbake, vær så snill.
Det nytter ikke.
Der er du, jo. Jeg har lett etter deg.
Om du skal gruble...
...kan du like gjerne drikke.
Sir?
-Om du skal refse meg... -Det er vel litt sent for det, hva?
Du...
...er snart helt ødelagt.
Ja.
I alle disse årene
har jeg klamret meg til minner, selv når de har vært vonde,
-eller utsatt meg selv og andre for fare. -Jeg vet hvordan det er.
Og selv om jeg prøver å hardt jeg kan, glipper alt fra meg.
Jeg har vært der.
Tid.
Tiden står i veien for meg.
Jeg skal dø.
Jeg er... ødelagt.
Ingen har bruk for meg lenger.
Gratulerer.
Du har endelig funnet ut hva det betyr å være i live.
Vi er alle ødelagte, Poe.
Det finnes ikke noe mer menneskelig enn det.
Miss Falconer.
Reisen din førte deg til Miss Falconer.
Dere fant hverandre.
Og se hvor godt det endte.
Jeg ville at vi skulle...
...ha et ekte liv.
Men det ser ut til...
...at det bare er meg, deg og elendigheten.
Din andre sjanse er kanskje ikke det du så for deg,
men hvis du er for sta til å akseptere den, så har du rett.
Du fortjener det ikke.
Hva gjør du?
Sporer Orbitaler.
Jeg vil ikke kaste bort den lille tiden jeg har igjen.
Og som din venn...
...ber jeg deg innstendig om
å ikke sløse vekk din.
Du hadde rett.
Jeg er kortsynt når det gjelder deg, men du...
Du ser alt.
Jeg kan ikke endre det jeg har gjort, men jeg er her.
Samme hvordan du trenger meg.
Også om du ikke kan si det samme.
Jeg har lært opp meg selv til å se alle detaljer, men allikevel...
...så ser jeg aldri deg komme.
Du er en sprekk i rustningen min, en jeg ikke har råd til, men...
Da jeg var begravet så dypt i stabelen at jeg ikke visste hvem jeg var,
ga du meg styrke til å bryte meg ut.
Tak...
Jeg risikerte De bebodde verdener for å røre ved deg igjen.
Jeg har sett det uttrykket før.
Det i går kveld ved innsjøen,
da du fortalte meg hva du heter.
Nadia Makita.
Du fortalte meg det fordi du ikke kommer tilbake.
Du gjør det igjen, eller hva?
Jeg lærte deg opp for godt.
Så hva er den egentlige planen?
Hvis jeg må, dreper jeg Jaeger
og tvinger Elderen tilbake i meg.
Når sinnene våre er bundet sammen, kan jeg kontrollere Orbitalene som før.
-Og så? -Og så...
...retter jeg ilden mot Elderen.
Og meg selv.
-Nei! -Derfor ventet jeg med å si det.
Hvorfor innebærer svaret alltid at du dør?
Livet må ha grenser, ellers er vi ikke menneskelige lenger. Jeg skapte stabler.
Det er jeg som bør betale for ugjerningene mot Elderne.
Du ville bare se stjernene.
Vi er mer enn summen av intensjonene våre.
Jeg må gjøre opp for meg.
Tak...
Jeg elsker deg.
Jeg skulle ønske du elsket meg nok til å leve.
ETTERLYST TAKESHI KOVACS
Jeg må snakke med Trepp.
Jeg vet ikke hvem faen du snakker om.
Det er greit, Shira.
Gi meg et minutt. Si til Myka og T.J. at jeg kommer straks.
Klarte du ikke å la det ligge? Jeg er ute, sa jeg jo.
Det var før Orbitalene begynte å bevege seg. Ingen vil overleve dette.
Da skal jeg tilbringe tiden med familien.
Du berørte signalet. Du kan stanse det.
Tror du spolene mine passer til en Orbital?
Det er som en dråpe i havet. Jeg kan ikke gjøre noe!
Faren din mente noe annet.
Han ofret livet sitt for framtiden din.
Han var modig til siste slutt. Han avslørte deg aldri.
Jeg burde skyte deg og stabelen din i fillebiter.
Quell visste at hvis jeg dro hit, ville du drepe meg. Hun sendte meg uansett.
Kom igjen. Jeg skal ikke kjempe imot,
men jeg tror du kan gjøre noe. Det kan vi alle.
Huzzah!
Fra nederlagets aske stiger seierens føniks.
Mr. Kovacs.
-Hva fant du? -Unnskyld meg, gutt.
Mine beregninger antyder at Orbitalene vil møtes her.
Innbroderingsstasjonen. Vi må komme oss dit.
Din far pakket i pent papir?
Presentasjon er viktig.
De kommuniserer.
Bare så det er sagt: om vi overlever dette,
dreper jeg deg.
Spiller det noen rolle?
Der borte.
-På tide du ble med på festen. -Takk for at du kom.
Jeg har steder jeg heller vil være, så la oss få det overstått.
Bli her. Steng av bygningen.
Hva med deg?
Vi tar med guvernøren. Jeg håper du kan gi oss en åpning.
Jeg skal prøve.
Kom igjen.
Ingen vakter, ingen våpen. Vi må vinne tilliten deres.
-Stone, sett soldatene mine rundt hele. -Går du inn alene?
Jeg er med lederen av Opprøret og Den siste utsending. Jeg er ikke alene.
Jeg har et signal.
-Kan du koble deg til? -Tror det.
INNBRODERING
Du trenger ikke å gjøre det!
Vi har det du vil ha.
Jeg holdt min del av avtalen.
Vi har den siste grunnleggeren. Ikke la andre lide.
Det er for sent.
Dere er alle tyver.
Dere stjal verdenen vår!
Men dere lot porten stå åpen.
Dere kan ikke stanse det uunngåelige.
Hun vil ikke holde ut.
Du har rett. Vi er ingenting sammenlignet med dere.
Hva gjør du?
Kunnskapene deres,
teknologien deres,
styrken deres overgår alt vi er.
Å påkalle ild fra himmelen,
administrere døden med en enkel berøring.
Jeg beundrer dere.
Vil dere ha hevn?
Vær så god.
Dette er det som er igjen av mannen som drepte arten deres.
Han er deres.
Ta imot det vi tilbyr dere. La det være nok.
Nei!
Noe har gått galt. Jeg går og sjekker.
Kom igjen!
Du trodde vel ikke jeg ville kjøpe det oppspinnet?
At hvis vi ga den Konrads stabel, ville den forsvinne.
-Denne verdenen er min! -Kjære vene.
Poe, kom deg til helvete ut derfra!
-Guvernøren har lurt oss. -Nei, sier du det?!
Nå!
-Omslaget lar meg ikke skyte! -Jeg gjør det.
Kom igjen, Jaeger!
Det er meg du vil ha. Jeg vet du er der inne.
Fullfør det du startet.
Stol på meg.
-Kovacs. -Det stemmer, Jaeger. Det er meg.
Dette er ikke deg, Jaeger. Du kan bekjempe det.
Hold ut. Jeg vet hvordan han havnet i deg. La meg hjelpe.
Du har potensial. Jeg kan gjøre deg til noe.
Du er ingenting. Jeg skapte deg!
Du snudde ryggen til meg.
For henne!
Det er for mye. Jeg overbelastes.
Kom igjen! Hjelp dem, jeg dekker deg.
De kommer til å dø en grusom død.
Din vil bli lettere.
Slipp henne!
Mr. Kovacs, vær så snill.
Miss Falconer.
Vi kan ikke la henne dø.
Jeg følger dine ordre.
Nei!
Poe, tiden er inne.
Ikke ennå...
Du skulle føre arven min videre.
Det gjør jeg.
Jeg kan ikke stanse det.
-Du klarer fortsatt ikke å skyte meg. -Nei.
Men du klarer det.
Nei!
Overlev.
Nei!
Nei...
Nei!
Nei...
De sier at håpet begynner i mørket.
Den troen er fuglen som kjenner lyset når himmelen fortsatt er mørk.
Men med hver morgendag
bærer vi med oss fortiden vår.
Den gir gjenlyd under føttene våre.
Det finnes ikke blanke ark.
Mr. Kovacs, informasjonen du ga kommisjonen, har vært avgjørende.
Men noe er ennå uklart.
Du hevder at Quellcrist Falconer ble brent av Angelfire,
men vi har ikke funnet spor etter omslaget.
Rykter hevder at hun ennå er i live.
Er vi ikke for gamle til å tro på spøkelseshistorier?
Omslagskopiering straffes med endelig død.
Det er bare ett omslag igjen.
Den siste utsending er død, takket være meg.
Det er vel verdt å vurdere?
Rådet vil avsi kjennelsen når Protektoratets ambassadør kommer.
Innbroderingen gjenopptas i morgen.
Nye sjanser er noe vi gjør oss fortjent til gjennom valgene vi tar.
Jøss, man ser ikke engang skadene.
Jeg lærte av den beste.
-Takk. -Ikke noe problem.
...og det vi velger å glemme...
...og i det vi tilgir.
-Hei. -Hei.
Mammaer, Nevin og Lash skal til skraphaugen, kan jeg også dra?
Jeg skal være forsiktig.
Det bør du være. Det omslaget er endelig betalt for.
-Om du ødelegger det... -Jeg skal ikke det.
Med hvert valg vi tar,
føres vi videre til et nytt sted.
Gode nyheter?
De anbefaler at jeg blir på planeten.
De vil at jeg skal støtte interimsregjeringen.
Protektoratet må ennå gå av.
Sørg for at de gjør det. Vi trenger informasjonen din.
Teamet er på vei for å hente omslaget ditt.
Vi skal ta godt vare på det.
Jeg skulle bedt deg ringe når du er framme,
men jeg har på følelsen at du ikke vil at jeg skal vite.
Det er tryggere at du ikke vet.
Dette er ikke farvel.
Men for hvert skritt jeg tar, hjemsøkes jeg av minnene om deg.
Innbroderingshavn aktivert.
Skriv inn overføringskode.
Jakter du fortsatt på døden?
Uten døden vet vi ikke hva livet er verdt.
Hvor bærer det nå?
Opprøret har tørket ut her.
Jeg skal finne en ny verden. Under de rette forholdene vil det vokse igjen.
Men det vet du allerede.
Du er i sinnet mitt.
Det ville være enklere å bli med deg.
Det kommer du ikke til å gjøre. Ikke ennå.
Jeg skal fikse det...
Og leve.
Det finnes ingen steder du kan dra uten at jeg er der med deg.
Vennligst gå inn og gjør klart for avreise.
Jeg pleide aldri å drømme,
men nå, når jeg lukker øynene,
ser jeg deg.
Det er måneder siden jeg våknet og oppdaget at du var borte.
Tiden vår sammen henger ved meg som historiene i boken din.
Det er opp til meg å bevare den.
Poe!
Unnskyld, kjenner jeg deg?
Fungerte ikke programmet mitt?
Jeg må ha gjort en feil.
Du begynner med blanke ark.
Hva slags sted er dette?
The Nevermore. Et fristed for den slitne reisende.
Som deg, Poe.
-Poe? -Du oppkalte deg selv etter forfatteren.
Først forsto jeg ikke hva du så i denne boken.
Den er mørk og veldig underlig, men det er jo verden også.
Jeg tok også et nytt navn fra et av diktene.
"For mange år siden, i et kongerike ved havet,
levde en jomfru uten andre tanker enn å elske..."
"...og bli elsket av meg."
-Så du heter Annabel? -Mye mer unikt, synes du ikke?
Det er et veldig godt tilnavn.
Ja! Et tilnavn!
Alt vil komme tilbake til deg, vent og se. Du trenger bare inspirasjon.
-Jeg skal hjelpe deg. -Det ville jeg sette pris på.
Hvor har du vært?
Jeg finkjemmet Array. Ingen spor.
Ifølge internloggen har jeg dekomprimert i tre måneder,
ti dager, 12 timer og 55 sekunder.
Det ser ut til at jeg har vært viklet inn i en del...
...fragmenterte data som måtte være hele.
Den eneste ledetråden jeg hadde, var denne adressen og en kode.
Et dekrypteringsverktøy.
La meg gå inn på den.
Poe, dette er ikke bare kode. Du oppbevarer rå menneske-DHF.
-Hva? Men hvorfor? -Det er bare én måte å finne det ut på.
Last ned dataene.
Hva tror du det er?
Vi får ta fram den gode whiskyen.
DHF REGISTRERT STABELREKONSTRUKSJON PÅGÅR...
Tekst: Marie Wisur Lofthus