EN NETFLIX-SERIE
Hele denne historien,
den du skal sitte på den feite ræva di
og se på som et stort null, handler om meg.
KANSKJE HUN HADDE SÅ MYE PENGER AT HUN MISTET OVERSIKTEN
Æsj! Ikke henne.
MIN HISTORIE OM DEN "TYSKE ARVINGEN" SOM LURTE MANHATTAN!
Meg.
Du kjenner meg.
Alle kjenner meg.
Jeg er et ikon.
En legende.
SVINDLERDRONNING
Den falske arvingen svindlet seg angivelig gjennom tusenvis av dollar
i gourmetmåltider, luksushotellrom og private flyginger.
Kilder sier hun også narret Manhattans kjendiser
og gjorde narr av sosietetens største aktører
innenfor kunst, eiendom, mote og Wall Street.
Den delen er løgn. Jeg gjorde ikke noe galt.
Dette er pisspreik.
Anna Delvey er et mesterverk, og alle kan bare dra til…
Jeg jobber for suksessen min.
Jeg fortjener det jeg oppnår.
Følg med.
Kanskje du lærer å bli like smart som meg.
Jeg tviler på det, men du kan drømme.
HELE DENNE HISTORIEN ER HELT SANN.
UNNTATT DE DELENE SOM ER FULLSTENDIG OPPDIKTEDE.
28. MAI 2018
Manhattans statsadvokatkontor
har gleden av å kunngjøre tiltale mot Anna Sorokin.
Miss Sorokin er også kjent under aliaset Anna Delvey.
Miss Sorokin siktes
i delstaten New Yorks høyesterett
for to forsøk på grovt tyveri av første grad,
tre grove tyverier av andre grad,
samt grovt tyveri av tredje grad og tilegnelse av tjenester.
Anna Sorokin begikk hvitsnippforbrytelser
som falsk sosietetsløve
i et forsøk på å stjele millioner av dollar.
Etterforskning av hennes kriminelle aktiviteter pågår.
Om du tror du kan ha vært offer for tiltalte,
ring tipstelefonen for finanssvindel.
Takk.
SOSIETETSWANNABE ARRESTERT!
Leser du det?
Jenta er tilbake i New York.
Utrolig. Hvordan tror du de tok henne?
Karma, vennen.
Universet korrigerer alle mistak.
Vi må skåle for Anna. Så du artikkelen?
Møtte henne aldri.
Vi møtte henne aldri.
Det sto i avisen, kjære.
Dette kan bli stort.
Jeg vil ikke bli ydmyket.
Det var én historie, én reporter. The Post, av alle.
Ingen andre tar det videre.
Hvorfor skulle de det?
Hvem i all verden er interessert i usle Anna Delvey?
Nora. Hallo, kjære.
-Ser du noe? -Ingen oppdrag på tavla ennå.
Jeg sier det nå.
Gir de meg Melania, hopper jeg.
Jeg vil ikke skrive flere Melania-historier.
Jeg savner å skrive om Obamaene.
Jeg har kanskje en historie.
Jeg tenkte: "Helsike heller, legg den fram."
-Ja, kom deg inn. -Gjør det.
-Prøv. -Hvorfor ikke?
Greit.
-Kom an. -Faen heller. Jeg går.
-Bra. -Ja.
Jeg klarer ikke å se på.
Ja, det høres bra ut.
Vivian. Vi sitter i møte.
Jeg vet det, og før dere går for langt,
ville jeg foreslå min neste historie.
Hva ser jeg på?
Hun heter Anna Delvey eller Anna Sorokin, ingen vet.
Hun er enten en megarik tysk arving
eller dønn blakk, og kanskje hun er russisk.
-Vivian, jeg… -Det er poenget, ingen vet.
Uansett hvem hun er, ble hun nettopp utlevert fra LA,
og stevnes i dag.
Jeg drar til tinghuset nå, så jeg er allerede sen.
-Jeg tar saken. -Landon…
-Vivian! -Hun har Wall Street #MeToo-historien.
Må jeg virkelig det?
-Den historien er… -Hvorfor klager du nå?
Jeg ga deg noe fengslende og provoserende.
Ja, takk.
Jeg ber om dette i stedet.
-Paul tildeler historiene. -Men dette er en forsidehistorie.
En dum sosietetsløve. Neppe.
La meg prøve å få et intervju.
Vivian…
Siktelsen er rene romanen.
Tiltalene, arenaen og aktørene. Sinnssykt.
Vi snakker om store banker, finansrådgivere, hedgefond,
advokatfirmaer, eiendomsutviklere, filantroper, gallerier,
kunstforhandlere, hele moteuken
og halve New York-sosieteten, og hun er 26 år gammel.
Jeg kunne ikke knyte skoene da jeg var 26. Du vet jeg skriver godt.
La meg gjøre dette.
Paul tildeler historiene.
Wall Street, #MeToo.
Greit.
Jeg vil ha den om tre uker.
Null problem.
Vi ber om varetekt, dommer.
Ingen kausjon? Hva?
Den eneste grunnen til at hun er i retten,
er at dere lot oss fakke henne.
Varetekt er rimelig.
-Dommer, hun… -Rømningsfare.
Statsadvokaten vil be
om en betydelig fengselsstraff.
Varetekt er formålstjenlig.
Min klient kommer garantert tilbake.
Hun er ung, sårbar og ikke-voldelig.
Angi en rimelig kausjon, så gir hun fra seg passet
og kan assistere meg i sitt eget forsvar,
som vil bli svært omfattende med den økonomiske tiltalen.
Miss Sorokin, Mr. Spodek ba meg vurdere kausjon.
Jeg har gjort det.
Jeg har ingen tro på
at du kommer tilbake for å stå til rette.
Ingen som helst.
Du fengsles på Rikers Island til rettssaken.
Ta henne.
-Du kjempet godt der inne. -Takk.
Kan ikke forestille meg at en ung kvinne på hennes alder må til Rikers.
Det skjer.
Jeg så ikke om hun hadde familie i salen.
Ingen kommentar.
-Jeg ba ikke om en. -Men du skulle.
Lurer bare på om du vet hvordan hun rotet seg opp i dette.
Ingen kommentar.
Tiltalen er ganske alvorlig,
og omhandler to av verdens største banker, samt Fortress.
Fortress er privatkapital for mektige.
Ikke en sandkasse de fleste 26-åringer leker i,
eller vet at eksisterer, men det gjorde hun.
Hvordan kjente hun Fortress?
Ingen kommentar.
Jeg vil bare gjerne sette meg ned med Anna.
Det skjer ikke.
The Post kalte henne "wannabe-sosietetsløve".
Ingen leser den.
Jurymedlemmer gjør det, og avisen gjorde narr av henne.
Dum sosietetsløve? Ikke tale om.
Jeg vet ikke hva hun er, men ikke dum.
-Jeg… -Hun fortjener å bli hørt.
Ett intervju. Jeg ber deg bare spørre henne.
La henne bestemme.
Hvem er du?
Vivian Kent. Vivian.
Vivian Kent, Vivian.
Jeg skal fortsette å gå hitover, men ikke du.
Beklager.
Jeg satt på et venterom fullt av gravide, alene.
Jeg er så lei for det.
Jeg så ut som en
pervers overgriper med graviditets-fetisj på kontoret til dr. Harris.
Gafler.
Beklager igjen.
-Jeg ble oppholdt. -Ikke nok.
Det er en god historie. Anna er virkelig…
Hun er utrolig.
Anna er i fengsel. Vet du hva som er utrolig?
Å ta deg sammen og jobbe for det du har,
og komme på ultralydtimen.
Dette var verdt å gå glipp av en time om kjønnsorganer.
Greit.
Snakk.
Fortress.
Ingen kommer inn uten nøkler, og de eneste nøklene er penger eller makt.
Om Anna klarte det, har hun utrolig økonomisk talent.
Selv om ikke,
utviste hun utrolig økonomisk talent.
Dessuten var hun i New York-sosieteten.
Det er en lukket verden.
Enten hørte hun til, eller så lurte hun seg inn.
Uansett er det en historie.
Du skulle sett Paul. "Wall Street, #MeToo."
Du trenger ikke å finne deg i Paul.
Herregud, ikke begynn.
Jeg sier bare
at du kanskje overvurderer hvor stort det var.
Nei.
Greit. Glem det.
Prøver bare å hjelpe.
Kjære Anna. Jeg er skribent for Manhattan Magazine.
Jeg har lest om deg.
Avisene yter deg ikke rettferdighet.
De få detaljene jeg finner, er så fengslende
at jeg er sikker på at det er mer.
Det må være en genial og interessant kvinne bak…
"Genial og interessant?"
For mye?
Smiger gir deg suksess.
…genial og interessant kvinne bak alt dette.
Jeg vil gjerne møtes og snakke om en potensiell historie.
Håper du etter omstendighetene har det bra
og at vi kan møtes snart. Nummeret mitt står under.
Beste hilsen, Vivian Kent.
Hva…
Hallo?
Ja, jeg tar imot samtalen fra Rikers Island.
Hallo, dette er Vivian Kent.
Vivian. Det er Anna Delvey.
KRIMINALOMSORGEN
Tommelen på skanneren.
Vent på bussen merket "Rosie".
-Enda en buss? -Mange busser her.
Adgangskort.
Hvor lang er ventetiden?
Det tar den tiden det tar.
Barnet blir sultent.
Det tar den tiden det tar.
En fin dag.
Gi deg. Jeg lever livet mitt.
Hvorfor er du her? Ring.
Fordi du måtte se henne.
Hvem kan si nei til henne?
Skal jeg svare på det foran ungen din?
Ikke ta denne saken, Catherine.
Jo. Hun er kriminell.
Hun stjal fra byens største banker og hoteller.
Angivelig. Og alle hater banker og synes hoteller er for dyre.
-Det er pi… -…nglete!
Noen gjentar alle ord, så "pinglete".
Ja vel, pinglete.
Kom an, Todd.
Hun ydmyket bankene og hotellene.
Jeg kan ikke frafalle siktelsene.
Jeg vil heller ikke.
Hun er alt som er galt med USA akkurat nå,
og er ikke engang amerikansk.
Ingen dømmer henne.
Hun er Robin Hood, en folkehelt.
Hun er en liten…
…svindler.
Hun er en flott jente.
Det er kjønnsdiskriminerende. Anna er kriminell.
Jeg tror du bommer her.
Men jeg prøvde. Pappa prøvde, sant?
Pappa prøvde.
Sees i retten.
Todd, har du vurdert å skaffe henne en annen advokat?
Nei, det har jeg ikke.
Jeg mener ikke å fornærme deg.
Men jeg kjenner og respekterer ekspertisen din, og den er ikke dette.
Jeg er bekymret.
Dra til sjøs, Catherine.
Saken har over 11 000 dokumenter.
Jeg har sju stykker på teamet mitt.
Dette er dypt vann, og jeg gir deg en livbøye.
Hva da?
Jeg gir deg et forlikstilbud for henne
og vi avslutter dette raskt.
Unngår en pinglete rettssak.
Jeg skal på ti-flyet til Kansas City.
Jeg lurte på om jeg kunne bytte til et senere…
Sorokin.
Det er meg.
Der borte.
Tusen takk for at du kom, Vivian.
Hei, Anna.
Så hyggelig å møte deg. Går det bra?
Greit nok. Jeg er bare så glad du kom.
Jeg vet du sa du ville komme,
men de sa at mediebesøk tar lang tid å planlegge, så…
Men du kom veldig fort.
Jeg er ikke på mediebesøk.
Så mye byråkrati.
Så dette er bare et vanlig besøk?
Ja, det går mye raskere.
Til et mediebesøk trenger en journalist alle mulige tillatelser,
men enhver vanlig person kan besøke en innsatt.
Så jeg bare satte meg på bussen.
Ja vel.
Jeg vet du vil ha et intervju, og jeg bare… jeg vet ikke…
Jeg vet ikke om jeg vil…
Du trenger ikke samtykke til noe nå.
Vi bare snakker om bakgrunn,
da kan jeg ikke sitere deg eller antyde at vi snakket.
Vi blir bare kjent, så kan du bestemme deg.
Ja vel.
Den dama, aktor?
-Assisterende statsadvokat McCaw? -Ja.
Hun skildrer meg
som en dum, overfladisk person som bare er ute etter penger.
Du skal vite at det slett ikke er meg.
Jeg er ingen festjente.
Jeg prøver å bygge en virksomhet.
Greit.
Selv navnet.
Hun sa jeg brukte et alias.
Det er sprøtt.
Delvey er ikke et alias, det er min mors pikenavn.
Selvsagt.
Anna, hvis du kan gi meg noen navn,
noen jeg kan snakke med, venner, kollegaer,
noen som kan bekrefte din side av saken,
vil det hjelpe intervjuet.
Sa du at dette var uoffisielt til jeg samtykket?
Ja.
Jeg tenkte det var en måte
å bevise at du har midlene du sier du har…
Penger betyr ikke noe for meg.
Og hvis aktoratet tviler, hvis de ikke tror jeg har penger,
"hun kan ikke betale for noe", hvorfor ikke be om kausjon?
Om jeg er svindler, er det en enkel test. "Kan hun betale kausjonen?"
Prøv og se. I stedet er jeg her.
Jeg våkner om morgenen
og tror hver dag at jeg har hatt mareritt.
Og så er det en lyd eller en lukt,
eller jeg ser gitteret
i øyekroken, og…
…innser at dette faktisk skjer.
Går det bra med deg her, Anna?
Er du trygg?
Dette stedet er bare så annerledes enn det ekte livet,
og jeg snakker ikke om en viss levestandard.
Jeg er ikke bortskjemt.
Det er jenter her som er forbrytere,
de er farlige.
Vivian, jeg gjorde ikke noe galt.
Jeg gjorde ikke det aktor sier jeg gjorde.
Alt er en misforståelse.
Jeg hører ikke til her.
Jeg vet ikke om jeg klarer meg.
Det ordner seg.
Det virker kanskje ikke slik nå, men det gjør det.
-Det ordner seg. -Ingen berøring.
-Vivian? -Ja?
Er du…
Er du gravid, eller bare veldig feit?
Gravid.
Ja vel.
-Hva driver du med? -Ingenting.
-Hvor var du i går? -Hos legen.
Oppfølgingsspørsmål: hele dagen?
Nei, jeg intervjuet også folk til Wall Street-artikkelen.
Mange #MeToo-historier. Jeg måtte ta en pause.
Drit og dra.
Du dro til Rikers.
Anna svarte deg, og du dro til Rikers.
Opprørsk. Flink jente.
-Kjemp mot overmakta. -Demp deg.
Jeg er imponert.
Paul spiser deg levende når han tar deg, men likevel.
Han tar henne ikke.
Slutt å humpe Pulitzer-prisene og hjelp meg.
Hva trenger du?
Dette er rettsdokumentene så langt.
De sier meg ingenting.
Jeg har ingen ledetråder, aner ikke hvem hun hang med
eller hvem vennene hennes er. Jeg må finne noen som vet.
Jeg trenger kilder og navn. Alle er anonyme her.
Hva driver de med, Fatima?
De er skribenter. De skriver.
Den ene som vet alle identitetene, er aktoren.
Hvor løs er assisterende statsadvokat?
Nei.
Jeg ber deg ikke snakke om saken
eller gi meg en vitneliste eller noe offisielt.
Jeg vil bare fargelegge saken litt.
Fargelegge saken? Nei.
Ingen vil snakke, ikke de rike. Du må røyke dem ut.
Bankene oppført i tiltalen.
Har du ringt ressursforvalterne?
Det er vanligvis én løsmunnet.
Anna Delvey, eller kanskje Anna Sorokin?
Hun var en kunde.
Takk, jeg venter gjerne.
Jeg ringte deg nettopp,
og kanskje noe skjedde da du satte meg på vent.
Ja da, jeg venter.
Vivian Kent igjen.
Ikke sett meg på vent. Ikke…
Nei, jeg vil ikke vente.
Jeg er ferdig med å vente.
Gir ikke Anna deg informasjon?
Hun har ikke samtykket til intervju ennå.
-Hei. -Du er sen.
-Ungene? -Moren din tok dem.
Ula la frem klærne dine. Smoking.
-Hva skal vi? -Åpning hos Ailee.
Å ja.
McCaw tilbød meg et forlik.
Sorokin-saken? Så flott.
Det er et godt forlik. Antakelig det beste hun kan få.
Tar hun imot?
-Jeg har ikke sagt det ennå. -Når kom tilbudet?
-Lørdag. -Lørdag?
Du har en juridisk plikt.
Det kan være forsømmelse å holde tilbake…
Jeg kjenner loven. Jeg skal selvsagt legge det fram.
Glem det. Jeg er bare…
Jeg er bare sliten.
Hva gjør du? Trodde vi var sene.
Vi er det. Men du må visst finne ut av dette.
Begynn å snakke.
-Du jobber i et stort firma. -Jeg jobber for min far.
Og jeg jobber for WeWork.
Min siste klient hevdet hun var en presidents kjærlighetsbarn.
-Hun var en vits. -Hun lignet litt.
Dette er en komplisert sak.
Det er finansdokumenter og internasjonale kontoutskrifter,
og det er bare meg og Alexi på kontoret.
Vet du hvor mange dokumenter det er?
Vi takler ikke et slikt volum.
Uansett hva forliket er, bør hun antakelig ta imot.
Catherine er anstendig.
Slik jeg kjenner henne, er det et bra forlik.
Verdt å ta imot.
Så hvorfor vil du ikke at hun skal?
Av og til tar jeg på smokingen
og blir med deg på arrangementer,
men selv om jeg er med Margaret Vanderburn-Porter
fra New York-Porterne
og selv om smokingen koster mer enn andres månedslønn…
Ikke vær ekkel.
…føler jeg meg fremdeles som en parkeringsvakt.
Som om jeg er på Long Island igjen og…
…parkerer biler for å hjelpe mamma med husleia.
Som om vennene våre burde gi meg nøklene og tipse meg.
Vennen.
Anna trenger ikke bilen parkert.
Du.
-Du har vært mye ute. -Beklager.
Hvor har du vært?
Fulgte opp et Wall Street-spor.
Har du noe bra?
Ja, veldig #MeToo.
Vivian, der er du.
Statsadvokaten ringte Landon om en falsk sosietetsløve.
Han var ikke inne, men assisterende statsadvokat…
Jeg skrev det ned.
"Etter et besøk av Vivian Kent
vil jeg formelt oppgi at statsadvokatens kontor
ikke har noen kommentar til saken om svindleren Anna Sorokin,
alias Anna Delvey."
-Gir det mening? -Ja, det…
Vet du hva? Jeg tar meg av det. Takk.
Pokker.
-Hun trosset meg med vilje. -Jeg prøvde ikke…
Du villedet meg. Hun skulle jobbe med Wall Street #MeToo.
Kan vi snakke om det?
Hun kan ikke gi seg selv historier og skryte av det, som om hun vet best.
Jeg skryter ikke. Hvordan kan du rettferdiggjøre historien?
Fortell, Vivian. Hva har du imot
kvinnene på Wall Street som hevder #MeToo?
Ingenting, men kvinnene på Wall Street hevder ikke #MeToo.
De er livredde for jobbene sine,
går i terapi og prøver å takle grafsete rasshøl,
og du vil skyte ut en kvinnelig journalistgranat
for å presse dem til å fortelle historiene
helt til de blir traumatiserte med ødelagte karrierer.
Jeg er ikke imot kvinnene, men at du bruker dem som klikkåte.
Det er det jeg mener.
Hun blåser i reglene.
Kan vi få rommet?
Paul?
Et øyeblikk.
Hvorfor er alt så vanskelig?
Han hadde Harvey-saken og sa det ikke var noe der.
Hvem ser på Harvey uten å finne noe?
Jody, Megan og Ronan så nok til en jævla Pulitzer.
Og nå, etter at alle andre har gjort #MeToo, daglig, ukentlig, månedlig,
til og med Oprah kom tilbake, Time's Up…
Nå vil han ta del? Når det ikke betyr noe.
Når det er et komfortabelt etterslep.
-Det er urettferdig. -Jeg gjør det ikke.
Jeg vil ha en ordentlig historie som biter.
Det bestemmer ikke du.
Jeg dro til Rikers.
Jeg intervjuet Anna.
Ga hun deg et intervju?
-Før rettssaken? -Tro meg, det er noe der.
Paul tildeler oppgavene.
Paul tildeler meg aldri noe bra.
-Han flyttet pulten min til Skribir. -Skribir?
Dit gamle skribenter sendes.
Vi har ikke et sted hvor skribenter sendes.
Bakre, venstre hjørne av kontoret, som ikke får sollys.
Fullt av gamle grinebitere, som forresten skriver dødsbra.
Det er Skribir.
Alle vet det. Paul vet det,
og han sendte meg dit for å dø.
Jeg er avstengt fra gode historier.
Kanskje Paul er forsiktig.
Med tanke på historien.
-Det er ingen historie. -Jo.
-Det er ingen historie. -Artikkelen.
-Det var ikke noe, det vet du. -Det var noe.
-Det var ikke noe. -Jo.
Det var Paul.
Vi må fortsette å være enige om å være uenige.
Gi meg en måned til Anna-historien.
La meg gjøre dette før noen andre tar den.
-Vivian. -Du skylder meg en.
Dette er den ene.
To uker, men gjør det bra.
Et eksklusivt intervju med henne og med gode kilder.
To uker. Vis meg noe.
Ellers får Paul bestemme.
Du ga etter.
Om et par måneder er hun i fødselspermisjon.
Hva med dette?
Du ber Paul dra til helvete,
tar et år fri, får barnet, og søker på jobb igjen.
Jeg liker ikke ansiktet ditt.
Folk glemmer.
Folk glemmer, men folk googler.
Og hva sier jeg om Google?
-Google glemmer aldri. -Nemlig.
Ingen andre nyhetsorganisasjoner vil ha meg.
Jeg skal få intervjuet.
-Ja vel. -Ja.
Hva med hotellet?
Jeg tenkte på det. Beekman, W…
Mange har anmeldt for manglende betaling,
men hun var inn og ut av alle.
Maks et par dager.
Ingen husket om hun hadde gjester.
Ikke hotellene som anmeldte, men det som ikke gjorde det.
12 George.
Ifølge dette, bodde Anna der i månedsvis.
Ja.
Jeg kan havne i trøbbel for dette.
Dette er større enn leiligheten min.
Koster 1700 dollar per natt. Ikke en av suitene våre engang.
Sytten hundre per natt.
Annas regning må ha vært enorm.
Og hun betalte?
Hvert øre. Og tipset med 100-dollarsedler.
Jeg ser de sier hun er en svindler.
Men Anna Delvey er en legende her.
Vi så pengene.
Kjente du henne?
Jeg menger meg ikke med gjester.
Kan du huske noen venner eller folk som besøkte henne?
Jeg menger meg ikke med gjestene. Det er forbudt.
Jeg må tilbake. Vil du ta en selfie?
Anna tok selfier overalt.
Jeg ringer angående en historie om Anna Delvey.
Jeg vet at du og Anna var sammen en rekke ganger.
Det er på Instagram.
På Instagram.
Nei, det er definitivt deg.
Jeg er sikker.
Hei, jeg er Vivian.
Jeg er sikker. Over 30 bilder av dere sammen på Instagram.
Instagram.
Jeg vil nødig koble deg til Anna i en artikkel uten ditt synspunkt.
Jeg gjør det, men nødig.
Flott. Sees der.
Familien hennes er Delveyene.
Store innenfor antikviteter. Tyske.
Hun har et legat. Det er alt jeg vet.
Hun er russisk, faren er styrtrik.
Noe med solenergi. Veldig rik, sa hun.
Dette er situasjonen.
Familien hadde et impresjonist-maleri
som skulle selges for rundt 42 millioner når Anna fylte 25,
og hun og broren skulle dele utbyttet.
Det var ekte. Jeg så maleriet.
Tror jeg.
Kjerringa visste hvordan hun kledde seg.
Stilig Paris-mote.
Rick Owens, ferdigsydd Zara.
For en med penger, skjønte jeg det ikke.
Men hun hadde mer klær enn noen.
Hun hadde på seg den samme svarte kjolen hele tiden.
Hun så ut som en liten Barbie-dukke. Søt.
Det var noe ved henne.
Anna?
Vi klinte noen ganger,
og jeg var så absolutt ikke hennes første jente.
Hun er sexy.
Hun fortalte meg alt,
og jeg kan trygt si at Anne Delvey ikke hadde bruk for sex.
Hun var ikke opptatt av det.
Anna var fra en annen planet når det gjaldt kroppsdrifter.
Hun kom på et møte til oss.
Hun brukte toalettet mitt og jeg hadde ikke dopapir,
og hun bommelommet.
Hun kom ned og satt i møtet,
og stanken var utrolig.
Det var så ille
at jeg sa: "Noe er galt med denne personen."
Anna skremmer livet av meg. Jeg har mareritt ennå.
Herregud, hele denne tiden var hun en svindler.
Nei, hør her. Ansiktet hennes var vanlig, bondsk,
derfor vet du at hun virkelig var rik.
Ingen som så slik ut kunne klare seg som fattig,
ikke i vår verden.
På en syk måte skulle jeg gjerne kjent henne bedre.
Hvor mye av barnerommet malte du?
Bare én vegg. Hvordan det?
Selfier fra Instagram.
Dette er Anna, og dette er Anna.
Og dette er Anna, og dette er Anna.
Anna, Anna, Anna.
Alle tatt de siste fem årene.
-Svarte helsike. -Hvem er hun?
Hvor mange Annaer er det?
Hvem i svarte er Anna Delvey?
Alt i orden.
-Besøkskortet. Ikke mist det. -Greit. Buss merket "Rosie"?
Sorokin.
Er du her på vanlig besøk igjen?
Unnskyld?
Vanlig besøk, mediebesøk.
Du er her på vanlig besøk.
Ja. Som jeg sa,
er det prosedyrer for mediebesøk.
Et vanlig besøk er raskest og enklest…
Bare mediebesøk gir oss et privat rom.
Jeg tror det går bra, ikke så mange her i dag.
Uansett har jeg noen spørsmål.
Er det greit?
Jeg har prøvd å få andre intervjuer for å bekrefte historien din.
Tror du meg ikke?
Det er ikke det. Men til en slik historie,
trenger en journalist andre kilder.
For troverdighet.
Så jeg gjorde litt framskritt.
Jeg snakket med en rekke venner og kollegaer.
Du kjenner noen veldig interessante og dyktige folk.
Alle hadde mye å si om deg,
men det var litt forvirring om enkelte ting.
Kom du med bussen?
Hva?
Bussen.
Tok du den hvite Rikers-bussen hit?
Ja.
Du trenger ikke ta bussen på mediebesøk.
De kjører deg, det er VIP-behandling.
Ja vel.
Jeg vil gjerne oppklare forvirringen.
Alle jeg snakket med, hver eneste en, beskriver deg helt forskjellig.
Nesten som om alle snakket om mange forskjellige,
istedenfor bare én person.
Hva sier du til det?
Hvem snakket du med og hva sa de?
Jeg har ikke notatene mine.
På mediebesøk får du ta med papirer og notatbøker.
Det skal jeg huske på.
De snakket om hvordan du kler deg.
Helt forskjellige beskrivelser.
Aner du hvorfor?
Eller kjærlighetslivet?
Her er en stor en:
Alle mente noe forskjellig om hvor familiepengene kommer fra.
Kan vi oppklare…
På mediebesøk får du ta med opptaksutstyr,
og besøkstiden er ikke begrenset til 40 minutter, siden det er VIP.
Du tok bussen. Vet du hvordan VIP fungerer?
Ja, men VIP har regler.
Jeg må søke skriftlig om mediebesøk,
og så vente på godkjenning som kan ta ukevis.
Av og til er ikke VIP bedre.
Kan du svare på noen av spørsmålene?
Bare snakk litt om
hvorfor alle har forskjellige beskrivelser av deg.
Jeg har et spørsmål.
Ja vel.
Jeg leste noe om deg.
Mange har lest noe om meg.
-Det er ikke et spørsmål. -Men jeg har et.
Greit.
-Hva er det? -Ingenting.
Hvorfor er fjeset ditt slik?
Greit, du søkte på meg og leste noe,
og nå vil du spørre meg om noe.
Det er ikke nytt. Jeg hører vanligvis: "Hva skjedde med ungen i historien?"
"Hvor er han nå?"
Eller: "Tilbød Bloomberg meg virkelig jobb
og trakk tilbudet etter at alt kom ut?"
Det er alltid en versjon av dem.
Og ja, de trakk jobbtilbudet,
og jeg vet ikke hva som skjedde med ungen.
Besvarer det spørsmålet ditt? For jeg vil gjerne gå videre til deg.
Det var ikke spørsmålet.
Hva lurte du på?
Jeg søkte på deg på Internett
og så noen bilder,
og lurte på hva du har på deg?
Hvorfor kler du deg slik?
Som…
Som hva?
Hva har du på deg? Du ser fattig ut.
Dette er fint…
Jeg er gravid. Mammaklær er vanskelige å…
Jeg er nedtonet for fengselet.
Nei, du trenger bedre klær.
Du kan bruke Scalia, Herrera, Dior, Valentino
kanskje, og Chanel har perfekte lavhælte sko.
Føttene dine er for feite til høyhælte.
Men ikke dette. Du ser lutfattig ut.
Og hva har du på deg, Anna? Kjeledress?
Jeg er i fengsel, men har likevel pyntet og strøket den.
Kan du svare på noen av spørsmålene mine?
Jeg har ikke samtykket til intervju ennå,
men hva var det du sa…
Om bakgrunn.
Anna.
Todd sa at McCaw tilbyr meg et forlik.
Jeg vurderer det. Det er temmelig bra.
Jeg tar kanskje imot.
Jeg vil nødig, men det hadde vært smart.
-Anna! -Ha det.
VIP er alltid bedre, Vivian.
Du må bare være villig til å gjøre jobben.
Jeg holdt meg til fakta,
la fram alle detaljer i forlikstilbudet og lar henne bestemme.
Forlik eller rettssak, hennes valg.
-Og? -Hun vurderer det.
Ja.
Hun ringer når hun vet hva hun vil gjøre.
Hva vil du? Hva håper du hun gjør?
Om hun tar imot forliket, må jeg ikke prøve saken.
Er det bedre med rettssak?
Ja, hvis jeg vinner, for oss begge. Det er fantastisk om jeg vinner.
Men hvis jeg taper…
Forliket er tryggere.
Da vet Anna iallfall når hun slipper ut.
Da holdt jeg ikke henne der lenger.
Jeg får ikke offentlig kritikk.
Er det bedre for Annas fremtid? Kanskje.
Jeg vet faktisk ikke hva jeg ønsker.
Det er Aggie og saftis.
Hun vet aldri om hun vil ha lilla eller rød,
så hun lar Brian velge, og straks han gjør det,
blir hun enten glad eller sint.
Anna vil ta et valg.
Og da vet du hva du føler.
Jeg vet det.
Får vi sove i vår egen seng?
Nei.
Kjerringa kødder med deg.
-Barry! -Historier kommer og går.
Dama er en galning som vil tjene gryn.
Hun er rene Hannibal Lecter med de skrikende lammene.
Det vår kule venn prøver å si,
er at den unge damen kan ha mentale helseproblemer.
Alt jeg har, er det hun sa om bakgrunn. Det er ingen historie.
Så hva gjør jeg? Jeg gir ikke opp.
Jeg går ikke inn dit og sier til Paul at han vinner og at jeg gjør #MeToo.
Jeg drar tilbake og overbeviser henne om å gi meg intervjuet.
Hva er det?
Det er ikke nok.
Det er ikke nok at hun gir deg intervjuet.
Jeg sa aldri dette!
Men hun må avslå forliket.
Ikke si det til henne. Det er uetisk.
Men han har rett, du trenger tiden.
Du må intervjue henne om og om igjen.
Bygge opp en historie og snakke med kilder.
Dra tilbake. Du trenger tid med henne.
Men tar hun imot, er hun borte.
Dere begge… Viv, du…
Ja.
Hun kan så klart ikke ta imot.
Du trenger rettssaken, ellers ingen historie.
Hva mener du?
Jeg har fremdeles tid om hun tar imot.
Hva skjer da?
Sendes hun nordover for å sone?
Du kan ikke kjøre to, tre, fire timer
til og fra et fengsel hver uke.
Hvorfor ikke?
Jeg vet vi alle later som det ikke skjer,
men du vet vel at det kommer et barn
ut av deg snart, ikke sant?
-Faen. -Du.
Kanskje du er heldig, og hun avslår.
Hun tar imot forliket.
-Ja vel. -Ja.
McCaw tilbød et, og det er bra.
Ja vel.
Greit.
Anna har bedt meg si deg
at hun ikke vil gjøre intervjuet.
Åpenbart.
Hun likte ikke retningen du gikk i.
Retningen?
Todd. Kan jeg kalle deg Todd? Jeg kaller deg Todd.
-Klart det. -Klienten din er helsprø.
Det var ingen retning. Retningen min var ingensteds.
Jeg aner ikke hvem Anna Delvey eller Anna Sorokin er.
Jo mer jeg vet, jo mindre vet jeg.
Sterke hjerteslag.
Så hva er det?
Ser det ikke ennå.
Ungen deres vil ikke snu seg for meg.
Vivian.
Der.
Det er en jente.
Ja! Det er en jente. Vivian!
Vivian?
Faen i helvete.
Helvetes dritt.
Faen i svarteste helvete.
-Straks tilbake. -Ja.
Jepp.
Jeg prøver å tenke på noe å si som kan trøste deg.
For jeg merker at du er sint,
men jeg vil ikke,
for du ødelegger et av mitt livs beste øyeblikk.
Forklar.
Hun er ekte.
Jeg trodde jeg skulle fikse det,
omdømmet mitt,
før det kom en liten person
jeg må holde i live og være oppmerksom mot.
Jeg vil ha henne, men…
…jeg trodde karrieren skulle være reddet.
Jeg trodde den ville være reparert, puste, være på beina
før den jeg er, endrer seg.
Se. Hun er ekte.
Jeg har ikke mer tid.
Og hvis du sier at gleden over å få en datter
skal gjøre godt igjen tapet av karrieren,
tapet av det som lyser opp hjernen min,
kveler jeg deg i søvne.
Takk.
Du trenger aldri å takke meg.
Jeg er glad det er en jente.
Jeg vet det.
Hva vil du gjøre?
SOSIETETSLØVE ARRESTERT!
Vent ved lasterampen.
Tar pause.
Du kan ikke nekte. Fagforening. Skal jeg gjenta?
Greit.
Hvordan ble dere venner?
Jeg jobber her, Anna bodde her i månedsvis.
Vi fant hverandre bare.
Hvorfor løy du om å kjenne henne?
Jeg løy ikke. Jeg fortalte bare ikke.
-Kan jeg intervjue deg? -Nei takk.
Hvorfor ikke?
Jeg selger ikke venner.
Det finnes mange bilder av deg og Anna og disse to.
Dere var gode venner. Hva skjedde?
Farvel.
Anna tar imot et forlik.
Anna er ikke dum. Hvis hun tok imot,
er det fordi hun mener det er det beste.
Er det derfor du er her?
For å finne ut hva jeg vet?
Jeg vil vel bare ikke se Anna kaste bort livet.
Du bryr deg ikke om Anna.
Du bryr deg om historien, og jeg vet ikke hvorfor,
men hvis Anna tar imot forliket, får du den tydeligvis ikke.
Så svaret på spørsmålet "hvorfor er du her?" er meg.
Du kom i håp om at jeg skulle overbevise Anna om å avslå,
så du får historien din.
Hør her, Neff.
Dette kan bli en viktig historie om finansinstitusjoner,
måten kvinner behandles på
og hvordan samfunnet innrømmer at den lille eliten…
Samme det. Jeg er ikke ny. Jeg er ikke dum.
Dette er New York. Jeg jobber med folkene her.
Alle her driver med et spill. Alle må lykkes.
Alle sliter.
Alle vil ha noe.
Penger, makt, image, kjærlighet.
Du vil ha noe. Du vil ta det fra Anna.
Vær modig nok til å innrømme det. Det kan jeg respektere.
Men å komme her med en latte og et smil
i håp om jeg skal hjelpe deg fordi du bryr deg om kvinner og samfunnet?
Nei. Ikke i dag, Satan.
Jeg trenger dette intervjuet.
Jeg vil ha…
Jeg vil ha karrieren jeg skulle hatt.
Du trenger ikke å overtale Anna.
Hvis hun skal respektere meg, må jeg nok gjøre det selv.
Men jeg må vite hva Anna vil.
Vivian? Jeg er Beth, Rikers mediekontakt.
Sett deg inn.
Sett deg.
Ta litt te.
Hvorfor er jeg her?
Jeg gjør ikke intervjuet.
Jeg tar imot forliket.
Todd sa det til deg.
Ja.
Men jeg tenker stadig på hvorfor.
Hvis jeg taper i retten,
sier Todd at jeg kan måtte sone minst 15 år, kanskje mer.
Og hvis jeg tar imot forliket, er jeg ute etter fire og blir deportert.
Så hvorfor ikke?
Det er bare hele historien.
Alle kaller deg en svindler, en dum sosietetsløve, en vits.
Alle bestemmer hvem du er.
Når du tar imot forliket, er du enig med dem.
Du blir en dum sosietetsløve for alltid.
Rettssaken og alt før den er din sjanse til å forsvare deg,
gjenopprette omdømmet ditt.
Overraskende at du gir opp det.
Hva? Bryr du deg om meg nå?
Nei, jeg er ikke din venn.
Du trenger ikke å like meg, jeg er journalist.
Jeg vil ha noe av deg.
Jeg vil ha denne historien.
Til gjengjeld kan jeg gi deg det du ønsker.
Og hva tror du jeg ønsker?
Jeg hører vi har et forlik.
Det stemmer.
Siktede sier seg skyldig i alt.
Fire år med prøveløslatelse og deportering.
-Forsvaret har tilrådet siktede? -Ja, dommer.
Og siktede forstår forliket?
-Ja. -Og går med på det?
-Ja. -Nei.
Anna.
Hva er det?
De skal ikke kalle Anna Delvey en dum sosietetsløve.
Jeg er smart. Jeg er en forretningskvinne.
Vi gjør dette.
Greit?
Greit.
Min klient ønsker å avslå forliket.
Jeg vil bli hørt i retten.
Jeg vil ha en rettssak.
Hun vil ha rettssak, så vi går til rettssak.
Til gjengjeld kan jeg gi deg det du ønsker.
Og hva tror du jeg ønsker?
Bli reddet? Kjent uskyldig?
Nei. Du vil bli berømt.
Hvis du lar meg få lov, skal jeg fortelle verden
hele historien din.
Jeg gjør deg berømt.
Alle skal kjenne navnet Anna Delvey.
Det ble ikke noe forlik.
Det blir rettssak.
En reporter prøve å snakke med meg. Hva med deg?
Nei, jeg nektet plent.
Jeg også.
Tekst: Gry Viola Impelluso