EN NETFLIX-SERIE
Hela den här historien,
som du tänker sitta på din breda bak
och titta på som en stor intetsägande klump, handlar om mig.
HON KANSKE HADE SÅ MYCKET PENGAR ATT HON TAPPADE GREPPET
Fy! Inte hon.
"DEN TYSKA ARVTAGERSKAN" SOM ERÖVRADE NEW YORK UTE NU!
Mig.
Ni känner mig.
Alla känner mig.
Jag är en ikon.
En legend.
SVINDLARMÄSTAREN
Bluffarvtagerskan lär ha svindlat till sig tusentals dollar
av gourmetmiddagar, lyxhotellvistelser och resor med privatjet.
Källor säger att hon lurade Manhattansocieteten,
och fick de stora aktörerna från konst-,
fastighets-, finans- och modevärlden att stå och skämmas.
Det är bara lögn. Jag har inte gjort nåt fel.
Det är skitsnack.
Anna Delvey är så jävla bra, och de kan dra åt…
Jag arbetar för min framgång.
Jag förtjänar mina resultat.
Fokusera.
Du kanske lär dig att vara smart som jag.
Jag betvivlar det, men du kan drömma.
DEN HÄR HISTORIEN ÄR HELT SANN.
UTOM ALLT DET SOM ÄR HELT PÅHITTAT.
28 MAJ 2018
Manhattans åklagarväsende
tillkännager åtalet mot Anna Sorokin.
Miss Sorokin är också känd under namnet Anna Delvey.
Miss Sorokin åtalas
av staten New Yorks Högsta domstol
för två fall av försök till stöld av egendom,
tre fall av stöld av egendom av andra graden
och ett fall av stöld av egendom och stöld av tjänster.
Anna Sorokin begick ekobrott,
låtsades tillhöra societeten,
och försökte stjäla miljontals dollar.
Undersökningar pågår om hennes vidare kriminella aktiviteter.
Om ni tror er vara offer till den åtalade,
uppmanas ni ringa Ekobrottsmyndigheten.
Tack.
"INNETJEJ" ARRESTERAD!
Läser du den?
Tjejen är tillbaka i New York.
Jag fattar det inte. Hur tror du de fick tag på henne?
Karma, sötnos.
Universum ställer allt till rätta.
Vi måste dricka för Anna. Såg du artikeln?
Vi träffades aldrig.
Jag träffade henne aldrig.
Det stod i tidningarna.
Det här kan bli nåt stort.
Jag vill inte bli förödmjukad.
Det var en artikel, en reporter. I The Post av alla ställen.
Ingen annan snappar upp det.
Varför skulle de?
Vem kan vara intresserad av obetydliga Anna Delvey?
Nora. Hej, raring.
-Ser du nåt? -Inga uppdrag på tavlan än.
Jag säger det nu.
Ger de mig Melania, hoppar jag.
Jag skriver inte fler Melania-historier.
Jag saknar att skriva om Obamas.
Jag har kanske en historia.
Jag tänkte: "Gå in och pitcha den."
-Ja, in med dig. -Gör det.
-Satsa. -Varför inte?
Okej.
-Kom igen. -Okej. Jag går.
-Du klarar det. -Ja.
Nej. Jag kan inte titta.
Ja, det låter bra.
Vivian. Vi har ett möte.
Jag vet, och innan ni kommit för långt,
vill jag föreslå min nästa historia.
Vad är det jag ser?
Hon heter Anna Delvey, eller Anna Sorokin, inget vet.
Antingen är hon en stenrik tyska,
eller helt pank, och hon kan vara ryska.
-Jag… -Det är grejen, ingen vet.
Vem hon än är, blev hon precis utlämnad från LA
och ställs inför rätta idag.
Jag går till domstolen nu, jag är redan försenad.
-Jag tar det. -Landon…
-Vivian! -Hon jobbar på Wall Street och metoo.
Och måste jag det?
-Den historien är… -Varför klagar du nu?
Jag gav dig nåt spännande och provokativt.
Ja, tack så mycket.
Jag vill jobba på den här istället.
-Paul ger dig jobben. -Okej, men det är löpsedelsmaterial.
En dum innetjej. Jag tror inte det.
Ge mig chansen att få en intervju.
Vivian…
Åtalet är som en roman.
Åtalspunkterna, miljöerna, de medverkande är fantastiska.
Vi pratar om storbanker, ekonomiska rådgivare, hedgefonder,
advokatfirmor, fastighetsägare, filantroper, gallerier,
konsthandlare, hela Fashion Week,
och halva New York-societeten, och hon är 26 år gammal.
Jag kunde ingenting då. Ni vet att jag skriver bra.
Låt mig göra det.
Paul ger dig jobben.
Wall Street, metoo.
Okej.
Ha det klart om tre veckor.
Inga problem.
Vi vill ha henne häktad.
Ingen borgen?
Vi vet att det enda skälet varför hon är här idag
är för att ni lät oss jaga och ta fast henne.
Häktning är berättigad.
-Hon… -Hon riskerar att fly.
Åklagarmyndigheten begär
ett långt fängelsestraff.
Häktning är lämpligt i detta fall.
Min klient kommer att närvara vid rättegången.
Hon är en ung, sårbar, icke våldsam gärningsman.
Sätt en vettig borgen och jag lämnar in hennes pass,
så kan hon hjälpa mig med sitt försvar,
som kräver mycket arbete, med tanke på de finansiella åtalspunkterna.
Miss Sorokin, mr Spodek bad mig att överväga borgen.
Det har jag.
Jag är på inget sätt övertygad om
att du kommer återvända hit för att stå ditt kast.
Inget, noll.
Jag häktar dig på Rikers Island tills rättegången.
Häkta, utför.
-Du slogs bra därinne. -Tack.
Jag kan inte tänka mig en tjej i hennes ålder på Rikers Island.
Det händer.
Jag såg inte om hennes familj var där.
Inga kommentarer.
-Jag bad inte om nån. -Men du skulle.
Jag undrar bara om du vet hur hon hamnade i det här?
Ingen kommentar.
Det är tunga åtalspunkter
och de involverar två av världens största banker, och Fortress.
Fortress är en makthavare inom riskkapital.
De flesta 26-åringar leker inte i den sandlådan,
de vet inte ens att den finns, men hon visste.
Hur kände hon till Fortress?
Ingen kommentar.
Jag skulle vilja sitta ner med Anna.
Det kommer inte ske.
The Post har två artiklar, kallar henne "wannabe innetjej".
Ingen läser The Post.
Jurymedlemmar läser den, och de förlöjligar henne.
Korkad innetjej? De kan inte ha rätt.
Jag vet inte vad hon är, men inte korkad.
-Du, jag… -Hon förtjänar att få berätta.
En intervju. Jag ber dig bara att fråga henne.
Låt henne bestämma.
Vem är du?
Vivian Kent. Vivian.
Jag fortsätter åt det hållet, men inte du.
Förlåt.
Jag satt i ett väntrum fullt av gravida kvinnor, ensam.
Förlåt.
Jag ägnade eftermiddagen åt att likna
en snuskgubbe framför alla på dr Harris mottagning.
Gafflar.
Förlåt, igen.
-Jag blev uppslukad. -Inte nog.
Det är en bra historia. Anna är verkligen en…
Hon är anmärkningsvärd.
Anna är häktad. Vet du vad som är anmärkningsvärt?
Att kämpa sig upp, arbeta för det man har,
komma till ultraljudsundersökning.
Det var värt att missa en genitalieundersökning för det här.
Okej.
Kör.
Fortress.
Ingen kommer in i Fortress utan nycklar, och de är pengar eller makt.
Klarade Anna det, visade hon otrolig ekonomisk talang.
Gjorde hon det inte,
visade hon otrolig ekonomisk talang.
Och hon var med i New York-societeten.
Det är en stängd värld.
Antingen hör hon hemma där annars lurade hon sig in.
Det är en riktig historia.
Du skulle ha sett Paul. "Wall Street, metoo."
Du behöver inte stå ut med Paul.
Snälla, börja inte.
Jag säger bara,
du kanske överskattar vad det betydde?
Nej.
Okej? Sluta.
Jag vill hjälpa dig.
Kära Anna, jag är journalist på Manhattan Magazine.
Jag läste om din historia.
Tidningarna har inte varit rättvisa.
Det lilla jag hittar är så intressant,
så jag är säker på att det finns mer.
Jag vet att det finns en smart och intressant kvinna bakom…
"Smart och intressant"?
För mycket?
Man kommer långt med smicker.
…smart och intressant kvinna bakom det här.
Om du vill, skulle jag vilja träffa dig och prata om det.
Jag hoppas att du mår bra under omständigheterna
och att vi snart kan träffas. Mitt mobilnummer står nedan.
Vänliga hälsningar, Vivian Kent.
Vad…
Hallå?
Ja, jag accepterar ett samtal från Rikers Island.
Hallå, det är Vivian Kent.
Vivian. Det är Anna Delvey.
NEW YORKS FÅNGVÅRDSENHET
Placera tummen på skannern.
Vänta på en buss märkt Rosie.
-En till buss? -Många bussar här.
Passerkort.
Hur länge behöver man vänta?
Det tar den tid det tar.
Det är för att barnet blir hungrigt.
Det tar den tid det tar.
Det är en fin dag.
Kom igen, Spodek, jag lever livet.
Varför kom du hit?
För du måste se henne.
Titta här. Vem kan säga nej till henne?
Vill du att jag svarar framför ditt barn?
Du vill inte pröva det här fallet.
Jo. Hon är en brottsling.
Hon stal från banker och hotell i stan.
Möjligtvis. Alla hatar banker och hotellen är för dyra.
-Det är ski… -Skidor!
Nån repeterar alla ord, så "skidor".
Skidor, okej.
Todd, kom igen.
Bankerna, hotellen, hon skämde ut dem.
Jag kan inte lägga ner åtalet.
Dessutom vill jag inte.
Hon är allt som är fel med Amerika just nu,
och hon är inte ens amerikan.
Ingen kommer döma henne.
Hon är Robin Hood, en folkhjälte.
Hon är lite…
…av en bondfångare.
Hon är en trevlig tjej.
Det är sexistiskt. Anna ser ut som en kriminell.
Jag tror du har fel där.
Men okej, jag försökte. Pappa försökte.
Pappa försökte.
Vi ses i rätten.
Todd, har du tänkt på att hjälpa henne med en annan advokat?
Nej, det har jag inte.
Jag vill inte förolämpa dig. Du känner mig.
Jag vet vad du är expert på, och det är inte det här.
Jag är bekymrad.
Dra åt bokskogen.
Undersökningsmaterialet är 11 000 sidor.
Jag har sju personer i mitt team.
Det är djupt vatten. Jag kastar en livlina.
Vadå?
Jag kan erbjuda en uppgörelse, du ger henne den,
vi avslutar det snabbt.
Undviker en rättegång.
Jag är bokad på er flight kl. 10.00 till Kansas city,
jag undrar om jag kan byta till ett senare flyg…
Sorokin.
Jag, det är jag.
Där borta.
Vivian, tack för att du kom.
Hej, Anna.
Trevligt att träffas. Hur mår du? Är du okej?
Jag är okej. Jag är glad att du kom.
Jag vet att du sa det,
men sen sa de att besök av media tar lång tid, så…
Men det gick jättefort.
Jag kom inte som media.
Alla formaliteter.
Så det är bara ett vanligt besök?
Ja. Mycket snabbare.
Vid mediabesök behöver man en massa tillstånd,
men vem som helst kan besöka en intern.
Så jag tog bussen, och här är jag.
Okej.
Jag vet att du vill intervjua mig och jag… Jag vet inte…
Jag vet inte om jag vill…
Du behöver inte gå med på nåt nu.
Vi kan prata om bakgrunden,
det betyder att jag inte får visa att vi har pratat.
Vi lär känna varandra och sen bestämmer du. Okej?
Okej.
Den där kvinnan, åklagaren?
-Distriktsåklagaren, Catherine McCaw? -Ja, McCaw.
McCaw målar upp en bild av mig
som en korkad, ytlig person som bara vill ha pengar.
Jag vill att du ska veta att jag inte alls är sån.
Jag är ingen partytjej.
Jag vill bygga upp ett företag.
Okej.
Till och med grejen med namnet.
Hon sa att jag använde ett alias.
Det är helgalet.
Delvey är inget alias. Det är min mammas flicknamn.
Visst.
Anna, om du kunde ge mig några namn,
folk jag kan prata med, vänner, affärsbekanta,
nån som kan bestyrka din version,
det skulle hjälpa intervjun.
Du sa att det var privat tills jag bestämt mig?
Precis.
Jag tänkte att om det gick
att visa att du har de pengar som du säger…
Pengar är inget problem för mig.
Om åklagarna tvivlar på mig, och inte tror att jag har pengar:
"Hon kan inte betala", varför begär de inte borgen och ser?
Om jag var en bluff, vore det enkelt att testa. "Kan hon betala borgen själv?"
Testa och se. Istället sitter jag här.
Jag vaknar på morgonen nu,
och varje gång tror jag att jag har drömt mardrömmar.
Sen är det ljud eller lukter,
eller så ser jag en glimt av gallret
i ögonvrån, och…
Då inser jag att det verkligen händer.
Anna, är du okej här inne?
Jag menar, är du säker?
Det här stället är bara… väldigt annorlunda mot verkligheten,
och jag pratar inte om levnadsstandard.
Jag är inte bortskämd.
Det finns tjejer här som är kriminella,
de är farliga.
Vivian, jag gjorde ingenting fel.
Jag gjorde inte vad åklagaren sa att jag hade gjort.
Det här är nåt slags missförstånd.
Jag hör inte hemma här.
Jag vet inte om jag klarar det.
Det kommer att bli bra.
Det kanske inte verkar så, men det kommer att bli bra.
-Det blir bra. -Inte röra.
-Vivian? -Ja?
Är du…
Är du gravid eller är du bara väldigt tjock?
Gravid.
Okej.
-Vad håller du på med? -Ingenting.
-Var var du igår? -Hos läkaren.
Följdfråga: hela dagen?
Nej, jag intervjuade folk för Wall Street-artikeln.
Många metoo-historier, jag behövde förstå det.
För tusan.
Du åkte till Rikers.
Anna svarade på brevet, och du åkte dit.
Ja. Du körde solo. Bra.
-Slåss mot överheten, kvinna. -Tala lägre.
Jag är imponerad.
Paul kommer läsa lusen av dig när han kommer på dig.
Han kommer inte på dig.
Sluta tjata om era Pulitzers och hjälp till.
Vad behöver du?
Det här är domstolsprotokollen för Anna.
De säger mig ingenting.
Jag har inga ledtrådar, ingen aning om vem hon umgicks med,
vilka vänner hon har. Jag behöver prata med nån om Anna.
Jag behöver källor, namn. Alla kallas N.N. här.
Fatima, vad gör de?
De är skribenter. Så, de skriver.
Den som har alla namnen bakom N.N. är åklagaren.
Hur pratbar är åklagaren?
Nej.
Jag frågar inte om rättegången,
eller vittnena, eller nåt officiellt.
Jag behöver bara lite mer kött på benen.
Kött på benen? Nej.
Ingen pratar bara, inte de rika. Man måste röka ut dem.
Banken är uppräknad i åtalet.
Har du ringt kapitalförvaltarna för att se om de pratar?
De brukar alltid finnas en som snackar.
Anna Delvey, eller kanske Anna Sorokin?
Hon var en av era kunder.
Tack, ja, jag väntar gärna.
Jag pratade precis med dig,
och nåt hände när du bad mig vänta…
Visst, jag väntar.
Vivian Kent igen.
Nej, jag väntar inte…
Nej, jag vill inte vänta.
Det räcker med väntandet. Jag…
Säger Anna ingenting?
Anna har inte ens gått med på intervjun.
-Hej. -Du är sen.
-Ungarna? -Din mamma tog dem.
Ula tog fram dina kläder. Det är smoking.
-Vad är det? -Premiär på Ailee.
Okej.
McCaw erbjöd en uppgörelse.
Sorokin-fallet? Jättebra.
Det är en bra uppgörelse. Den bästa hon kan få.
Tar hon den?
-Jag har inte sagt nåt. -När fick du erbjudandet?
-I lördags. -I lördags?
Du har skyldigheter som representant i domstolen.
Det kan vara tjänstefel att undanhålla…
Jag kan lagen. Jag ska ta den till henne.
Glöm det. Jag är bara…
Jag är bara trött.
Vad gör du? Var vi inte sena?
Jo. Men vi måste reda ut nåt.
Börja prata, mister.
-Du arbetar på ett stort advokatkontor. -Min pappas.
Jag jobbar på WeWork.
Min senaste klient var nån som trodde att en president var hennes far.
-Hon var ett skämt. -Hon liknade honom lite.
Mags, det här fallet. Det är komplicerat.
Det finns finansiella dokument, internationella kontoutdrag,
och bara jag och Alexei på kontoret.
Vet du hur mycket det är att sätta sig in i?
Vi kan inte hantera den volymen.
Vilken uppgörelse det än är, borde hon acceptera den.
Catherine är reko.
Känner jag henne rätt, blir det bra.
En bra uppgörelse.
Så…varför vill du inte att hon accepterar den?
När jag tar på mig smokingen,
och följer med dig,
och fast jag är med Margaret Vanderburn-Porter,
en New York Porter,
och smokingen har kostat mer än mångas månadslön…
Var inte ofin.
…till och med då, känner jag mig som en betjänt.
Tillbaka på Long Island, och jag…
…parkerar bilar för att hjälpa mamma med hyran.
Som om våra vänner skulle ge mig bilnycklarna och dricks.
Älskling.
Anna behöver inte parkera bilen.
Du.
-Du har varit ute mycket. -Förlåt.
Var var du?
Jag har jagat Wall Street-tips.
Har du nåt bra?
Ja, en jättebra. Väldigt metoo.
Vivian, där är du.
Åklagarna ringde Landon om nåt med en fejk-societetstjej.
Han var inte inne, men jag antar att de ville…
Jag skrev ned det.
"Efter Vivian Kents besök,
vill jag formellt fastslå att vi
inte har nån kommentar om fallet med svindlaren Anna Sorokin,
alternativt Anna Delvey."
-Betyder det nåt? -Ja, det…
Vet du vad? Jag tar hand om det. Tack, Fatima.
Fan.
-Hon trotsade mig med flit. -Jag försökte inte…
Du lurade mig. Hon ska jobba på metoo-historien om Wall Street.
Kan vi prata om det?
Hon kan inte ge sig själv uppdrag och skryta om det, som om hon vet bäst.
Jag skryter inte. Hur kan du försvara den där historien?
Säg mig då, Vivian. Vad kan du ha emot
att kvinnor på Wall Street är med i metoo?
Ingenting, med kvinnorna där är inte med i metoo.
De är livrädda om sina arbeten,
och går till terapeuter för att klara av kladdande svin,
och du vill kasta en kvinnlig journalistgranat
så att de skräms att berätta offentligt
tills de är traumatiserade och deras karriärer förstörda.
Jag är inte emot kvinnor, men att du utnyttjar dem för klick.
Det menar jag.
Reglerna gäller inte henne?
Kan vi vara ensamma?
Paul?
Ett ögonblick.
Varför är allt så svårt?
Han var din kille på Harvey och sa att inget fanns.
Vem kollar Harvey utan att hitta nåt?
Jody, Megan och Rowan hittade nog för Pulitzer.
Nu när alla har gjort metoo, dags- och veckotidningar, månadsjournaler,
Oprah kom tillbaka från pensionen…
Nu vill han haka på? När det inte spelar nån roll.
När det finns en bekväm trend.
-Det är orättvist. -Jag gör det inte.
Jag vill ha en ordentlig historia att bita i.
Det bestämmer inte du.
Jag åkte till Rikers.
Jag intervjuade Anna.
Gav hon dig en intervju?
-Innan rättegången? -Det finns nåt där.
Paul fördelar reportagen.
Paul ger mig aldrig nåt bra.
-Paul satte mig i Skribirien. -Skribirien?
Där gamla skribenter dör.
Vi har inget ställe för gamla skribenter.
Längst bak till vänster, som inte har nåt solljus.
Fullt med gamlingar, som råkar vara otroliga.
Det är Skribirien.
Alla vet det. Paul vet det definitivt,
och han satte mig där, för att se mig dö.
Jag är isolerad från bra historier.
Paul är kanske försiktig.
Med tanke på det som hänt.
-Inget hände. -Något hände.
-Inget hände. -Artikeln.
-Det var ingenting. Du vet det. -Det var nåt.
-Det var inget. -Det var nåt.
Det var Paul.
Vi får vara överens om att vi inte är överens.
Ge mig en månad. En månad på Anna-historien.
Låt mig göra den innan nån annan hinner före.
-Vivian… -Du är skyldig mig.
Den här gången.
Två veckor, men se till att det blir bra.
En exklusiv intervju med henne, och med goda källor.
Två veckor. Visa mig nåt.
Annars får Paul ge dig nåt.
Du gav med dig.
Om ett par månader är hon mammaledig.
Det här då?
Du ber Paul dra åt helvete,
tar ledigt i ett år, får barn, och sen skaffar du ett nytt jobb.
Jag gillar inte din min.
Folk glömmer.
Folk glömmer, men de googlar.
Och Google… Vad säger jag alltid om Google?
Google glömmer aldrig.
Det vet du. Ingen nyhetsorganisation anställer mig.
Jag grejar intervjun. Okej?
-Okej. -Okej.
Hotellet då?
Jag tänkte på det. Beekman…
Det finns flera här som anmält henne för obetalda räkningar,
men hon bodde få dagar på alla.
Som längst några dagar.
Ingen minns om hon hade gäster.
Inte de som anmälde, utan de som inte gjort det.
Hotell 12 George.
Enligt det här, bodde Anna där i månader.
Ja.
Jag kan få problem för det här.
Ja, det är större än min lägenhet.
Det kostar 1 700 dollar natten. Det är inte ens en svit.
1 700 dollar natten.
Annas räkning måste ha varit enorm.
Och hon betalade?
Varenda cent. Hon gav dricks med 100-dollarsedlar.
Jag har läst att hon är en svindlare.
Men Anna Delvey är en legend här.
Vi såg pengarna.
Kände du henne?
Jag umgås inte med gästerna.
Minns du om hon hade vänner eller folk på besök?
Jag umgås inte med gästerna. Det är emot reglerna.
Jag måste gå. Vill du ta en selfie, eller?
Anna tog selfies överallt.
Hej, jag ringer för att jag skriver på ett reportage om Anna Delvey.
Jag vet att du och Anna umgicks ett flertal gånger.
Det finns på Instagram.
På Instagram.
Det är definitivt du.
Jag är säker.
Hej, jag är Vivian.
Jag är säker. Mer än 30 bilder på er tillsammans.
Instagram.
Jag vill inte koppla ihop dig med Anna utan att få din mening.
Jag gör det, men ogärna.
Jättebra. Vi ses där.
Hon är en Delvey.
Viktiga antikvitetshandlare. Tyska.
Det är ärvda pengar. Jag vet inte mer.
Hon är ryska, hennes far är inom finans.
Nåt om solkraft. Väldigt förmögen, sa hon.
Så här är det.
Hennes familj hade en impressionisttavla
som skulle säljas för omkring 42 miljoner när Anna blev 25,
och hon och hennes bror skulle dela på vinsten.
Den fanns. Jag såg den.
Jag tror det.
Det kan jag säga. Hon kan klä sig.
Chict parisiskt mode.
Rick Owens, Zara.
För nån med pengar förstår jag det inte.
Men hon hade mer kläder än…
Hon hade samma svarta klänning hela tiden.
Hon såg ut som en Barbiedocka. Söt.
Hon hade nåt visst, vet du?
Anna?
Vi hånglade några gånger
och jag kan säga, jag var inte hennes första tjej.
Hon är het.
Hon berättade allt,
och Anna var inte intresserad av sex.
Hon gillade det inte.
Anna kom från en annan planet när det gällde fysiska drifter.
Hon kom till ett möte på kontoret.
Hon gick på min toalett och pappret var slut,
och hon gjorde nummer två.
Hon kom ner och satt på mötet…
…och lukten var otrolig.
Det luktade så illa,
så jag tänkte: "Det är nåt fel på den här människan."
Anna skrämmer mig. Jag har ännu mardrömmar.
Och hela tiden bluffade hon.
Hennes ansikte var enkelt, ett bondansikte,
vilket är hur man vet att hon verkligen var rik.
Ingen som ser ut så kan vara fattig,
inte i vår värld.
På nåt sätt, skulle jag vilja känna henne.
Hur mycket har du målat?
Bara en vägg. Varför?
Selfies från Instagram.
Det här är Anna, och det här.
Och det här, och här.
Anna, Anna, Anna.
Allt från de senaste fem åren.
-Tusan. -Vem är hon?
Hur många Anna är hon?
Vem fan är Anna Delvey?
Du är bra.
-Ditt besökspass. Tappa det inte. -Uppfattat. Buss markerad Rosie?
Sorokin.
Är du här som vanlig besökare igen?
Ursäkta?
Vanliga besök, mediabesök.
Du är här på ett vanligt besök.
Ja. Som jag sa tidigare,
det finns regler för mediabesök.
Ett vanligt besök är snabbare och enklare…
Under mediabesök är vi i ett enskilt rum.
Jag tror att det är okej, det är inte många här.
Jag hade några frågor.
Är det okej?
Jag har försökt få några andra intervjuer för att bekräfta din historia.
Du tror mig inte?
Det är inte det. Men för en sån här historia,
behöver man andra källor.
Så storyn blir trovärdig.
Jag har gjort framsteg.
Jag har talat med dina vänner och bekanta.
Du känner en del väldigt intressanta och etablerade personer.
Alla hade mycket att säga om dig,
men vissa saker var lite förvirrande.
Tog du bussen?
Ursäkta?
Bussen.
Tog du den vita Rikers-bussen hit?
Ja.
Man behöver inte ta bussen på mediabesök.
De kör en, det är VIP.
Okej.
Anna, jag vill reda ut lite av oredan.
Alla jag talade med beskriver dig olika.
Det är nästan som om de talar om flera olika personer,
istället för en.
Vad tror du om det?
Vilka talade du med, och vad sa de?
Jag har inte mina anteckningar.
På mediabesök kan man ta med sig papper och anteckningar.
Jag ska komma ihåg det.
De pratade om hur du klär dig.
Helt olika uppfattningar.
Har du en aning om varför?
Eller hur du dejtar?
Det här är viktigt.
Alla berättade olika historier om din familjs pengar.
Om vi kunde klara…
På ett mediabesök, får man ta med sig bandspelare,
och det är inte tidsbegränsat till 40 minuter, för det är VIP.
Du åkte buss. Vet du inte hur VIP fungerar?
Jag vet, men VIP har vissa regler.
För ett mediabesök, måste jag ansöka skriftligt
och vänta på godkännande, och det kan ta veckor.
Ibland är VIP inte bättre.
Kan du besvara några av frågorna?
Berätta lite
om varför alla beskriver dig olika.
Jag har en fråga.
Okej.
Jag har läst lite om dig.
Många har läst om mig.
-Det är ingen fråga. -Jag har en fråga.
Okej,
-Vadå? -Ingenting.
Varför ser du ut så där?
Okej, du kollade upp mig och läste nåt om mig,
och nu vill du ställa en fråga.
Det brukar vara: "Vad hände med barnet i artikeln?"
"Var är han nu?"
Eller: "Erbjöd Bloomberg mig jobb
och tog tillbaka det när det kom ut?"
Det brukar vara nåt sånt.
Ja, de tog tillbaka erbjudandet,
och jag vet inte vad som hände barnet.
Besvarar det din fråga? För jag vill prata om dig.
Det var inte min fråga.
Vad vill du fråga?
Jag tittade på grejer på internet
och såg några bilder,
och undrar vad du har på dig.
Varför klär du dig så där?
Så…
Så där?
Vad har du på dig? Du ser fattig ut.
Det är en fin…
Det är svårt med mammakläder.
Jag klädde mig för fängelset.
Nej, du behöver bättre kläder.
Du kunde skaffa Scalia, Herrera, Dior, Valentino
och Chanel gör perfekta lågskor.
Dina fötter är för tjocka för klackar.
Men så här, nej. Du ser urfattig ut.
Anna. Du har, vad kallas det? Overall?
Jag sitter i fängelse, men jag har accessoarer och den är struken.
Kan du svara på några av mina frågor?
Jag har inte gått med på en intervju än,
men ändå, vad heter det…
Bakgrunden.
Anna.
Todd sa att McCaw erbjuder en uppgörelse.
Jag funderar på det. Den är ganska bra.
Jag kanske accepterar.
Jag vill det inte, men det kunde vara smart.
-Anna! -Hejdå.
VIP är alltid bättre, Vivian.
Man får bara lägga ner arbete.
Jag höll mig till fakta,
lade fram uppgörelsens detaljer och låter henne besluta.
Anta uppgörelsen, annars blir det rättegång.
-Och? -Hon tänker på det.
Ja.
Hon ska ringa när hon vet vad hon vill. Så…
Vad vill du att hon gör? Vad hoppas du på?
Om hon accepterar, behöver jag inte pröva fallet.
Är en rättegång bättre?
Ja, om jag vinner, för oss båda. Det skulle vara fantastiskt.
Men förlorar jag…
Det är säkrare med uppgörelsen.
Anna vet åtminstone när hon kommer ut.
Jag gjorde inget för att hålla henne inne.
Jag åker inte på en smäll.
Är det bättre för hennes framtid?
Jag vet inte ens vad jag tycker.
Det är Aggie och isglassar.
Hon kan aldrig bestämma sig,
så Brian får bestämma, och när han gör det,
blir hon antingen glad eller arg.
Anna bestämmer sig.
Då vet du vad du känner, på ena eller andra sättet.
Jag vet.
Tror du vi får sova i sängen?
Nej.
Hon jävlas med dig.
-Barry! -Historier kommer och går.
Hon är galen och vill ha sitt skålpund kött.
Det liknar Hannibal Lecter, lammen skriker-skit.
Vad vår tillrättalagda vän säger
är att den unga kvinnan kan lida av mentala problem.
Det enda jag har är vad hon sa om bakgrunden.
Vad gör jag? Jag ger inte upp.
Jag tänker inte säga att Paul vinner, och jag gör metoo.
Jag åker tillbaka och övertygar henne om att ge mig en intervju.
Vad?
Det räcker inte.
Hon behöver inte ge dig en intervju.
Det sa jag aldrig!
Man hon måste förkasta uppgörelsen.
Säg inte det till henne, det är oetiskt.
Men han har rätt, du behöver tid.
Du måste intervjua henne flera gånger.
Du måste bygga upp en historia.
Åk tillbaka. Du behöver tid med henne.
Accepterar hon, är hon borta.
Ni är båda…
Ja.
Hon kan inte acceptera.
Du behöver rättegången.
Vad pratar ni om?
Jag har tid även om hon accepterar.
Vad händer om hon gör det?
Skickas norrut till fängelse?
Du kan inte köra i flera timmar
till ett fängelse för att träffa henne.
Det kan jag. Varför inte?
Jag vet att alla låtsas att det inte händer,
men förstår du att ett barn kommer
ut ur dig ganska snart?
-Fan. -Hallå.
Du kanske har tur, hon kanske inte accepterar.
Hon accepterar.
-Okej. -Ja.
McCaw erbjöd det, det är ganska bra.
Okej.
Anna bad mig säga
att hon inte är intresserad av en intervju.
Uppenbarligen.
Hon tyckte inte om vart det ledde.
Vart det ledde?
Todd. Får jag kalla dig Todd?
-Visst. -Din klient är helt galen.
Det ledde ingenstans. Jag hade inget mål.
Jag vet inte vem Anna Delvey eller Anna Sorokin är.
Det blir mer och mer oklart.
Hjärtljudet är starkt.
Så, vad är det?
Det syns inte.
Den här ungen vill inte vända på sig.
Vivian.
Där.
Det är en flicka.
Ja! Det är en flicka. Vivian!
Vivian?
Helvete.
Helvetes jävlar.
Helvetes jävla skit.
-Jag är strax tillbaka. -Ja.
Ja.
Jag försöker komma på något till tröst.
För du är upprörd,
men jag vill inte,
för du förstör ett av mitt livs bästa ögonblick.
Börja förklara.
Hon finns.
Jag tänkte att jag skulle fixa det,
mitt rykte,
innan en liten kommer,
som jag måste hålla vid liv och ge uppmärksamhet.
Jag vill ha henne. Det…
Jag trodde att jag kunde rädda min karriär.
Jag trodde att den kunde repareras, stå på fötterna,
innan den jag är förändras.
Hon finns.
Tiden är ute.
Om du säger att glädjen med en dotter
kompenserar förlusten av min karriär,
förlusten av det som får mig att tänka,
då kommer jag kväva dig i sömnen.
Tack.
Du behöver aldrig tacka mig.
Jag är glad att det är en tjej.
Jag vet.
Vad vill du göra?
"INNETJEJ" ARRESTERAD!
Vänta vid lastbryggan.
Jag går på rast.
Du kan inte neka mig en rast. Facket. Behöver jag säga det igen?
Okej.
Hur blev ni vänner?
Jag arbetar här. Anna bodde här i månader.
Vi klickade bara.
Varför ljög du?
Jag ljög inte. Jag sa det inte.
-Får jag intervjua dig? -Nej, tack.
Får jag fråga varför?
Jag sviker ingen.
Det finns bilder på dig och Anna och två kvinnor.
Ni var goda vänner. Vad hände?
Adjö.
Anna accepterar en uppgörelse.
Anna är inte korkad. Har hon gjort det
är det för hon har bestämt att det är bäst.
Är det därför du är här?
För att se om jag visste?
Jag vill inte att Anna kastar bort sitt liv.
Du struntar i Anna.
Du vill ha din story, och jag vet inte,
men om Anna accepterar får du inte din story.
Så, svaret på frågan: "Varför är du här?" är jag.
Du kom hit för att jag skulle övertyga Anna att inte acceptera
så du får din story, inte sant?
Neff, hör på.
Det kan vara en viktig historia om finansinstitut,
hur kvinnor behandlas,
och hur samhället bara tillåter eliten…
Jaja. Jag föddes inte igår. Jag är inte dum.
Det här är New York. Jag arbetar med folk här.
Alla spelar här. Alla behöver vinna.
Alla fifflar.
Alla vill ha nånting.
Pengar, makt, image, kärlek.
Du vill ha nåt. Du vill ta från Anna.
Erkänn det. Det kunde jag respektera.
Att du kommer med en latte och ler,
och hoppas att jag ska hjälpa dig för att du bryr dig om kvinnor och samhället.
Inte idag, Satan.
Jag behöver intervjun.
Jag vill…
Jag vill ha den karriär som jag skulle haft.
Du behöver inte övertyga Anna.
Om hon ska respektera mig, får jag göra det själv.
Men jag måste veta, vad vill Anna ha?
Vivian? Jag är Beth, Rikers mediakontakt.
Hoppa in.
Sitt ner.
Ta lite te.
Du undrar varför jag är här.
Jag ställer inte upp på intervjun.
Jag antar uppgörelsen.
Todd sa det.
Det gjorde han.
Men jag undrar varför?
Om jag förlorar i en rättegång,
säger Todd att jag kan få 15 år, kanske mer.
Om jag antar erbjudandet, är jag ute om fyra och blir deporterad.
Varför skulle jag inte det?
Det är hela grejen.
Alla kallar dig svindlare, en korkad societetstjej, ett skämt.
De bestämmer vem du är.
Antar du uppgörelsen, ger du dem rätt.
Du kommer alltid vara en korkad societetstjej.
Rättegången och allt som leder till den, är din enda chans att försvara dig,
att återställa ditt rykte.
Jag är förvånad över att du ger upp.
Vadå? Så nu bryr du dig om mig?
Nej, jag är inte din vän.
Du behöver inte tycka om mig, jag är journalist.
Jag vill ha nåt från dig.
Jag vill ha storyn.
I gengäld kan jag ge dig det du vill.
Vad tror du att jag vill?
Jag förstår att vi har en uppgörelse.
Det har vi.
Svaranden erkänner sig skyldig.
Fyra år villkorligt, med deportation.
-Har försvaret rådgjort med svaranden? -Ja.
Och svaranden är insatt i uppgörelsens detaljer?
-Det är hon. -Och hon samtycker?
-Det gör hon. -Nej.
Anna.
Vadå?
De ska inte kalla Anna Delvey en korkad societetstjej.
Jag är smart. Jag är affärskvinna.
Vi gör det här.
Okej?
Okej.
Min klient ogillar uppgörelsen.
Jag vill höras i rätten.
Jag vill ha rättegång.
Hon vill ha en rättegång, så blir det.
I gengäld kan jag ge dig det du vill.
Vad tror du att jag vill?
Att räddas? Att bli funnen oskyldig?
Nej. Du vill bli berömd.
Om du låter mig, ska jag berätta din historia för världen
och jag ska skriva som fan.
Jag gör dig berömd.
Alla kommer känna till Anna Delvey.
Satmaran tog inte uppgörelsen.
Det blir rättegång.
En reporter ville prata med mig. Pratade du med henne?
Nej. Jag vägrade.
Jag också.
Undertexter: Kerstin Teglof