EN NETFLIX-SERIE
Nydelig.
Det er sent.
Det er flott.
KANSKJE HUN HADDE SÅ MYE PENGER AT HUN MISTET OVERSIKTEN
Det er sent.
Beklager. Er dette en postpartum-greie?
Jeg vil trøste, men leste at jeg skal respektere…
-Trøst meg. -Du skrev en flott artikkel.
Mens du var gravid.
Og nå er vi besatt av en ny jente.
Ikke sant?
Jo.
EKTEANNADELVEY PENSJONERT PRAKTIKANT
Den falske arvingen svindlet seg
gjennom dyre gourmetmåltider,
luksushoteller og privatfly.
Kilder sier at hun også lurte Manhattans sosietet
og latterliggjorde noen av de største aktørene
fra kunstverdenen, eiendomsmegling, mote og Wall Street.
Hei, folkens.
Så dere diskuterte henne på brunsjen og la antrekkene ut på Pinterest.
De Celine-brillene…
I dag besetter vi drømmerollene i Anne Delvey-historien.
Jeg er besatt av denne historien, så kan jeg…
"Futurist-kjæresten"?
Michael Cera, ikke sant?
Michael Cera? Hva faen?
Hun ville iallfall ikke lurt meg eller vennene mine.
Hvorfor ikke?
Lett. Håret.
Jenta må investere i bedre balsam.
Det er jenta mi.
Det er jenta mi!
Sorokin!
Elsker øyeskyggen din.
Nei.
Du kan gå inn.
Resten av dere, sitt ned.
Jeg er berømt.
Jøss.
Så…
Vil du ha kompliment?
Nei, jeg bare…
Du gjorde en god jobb, men…
Hva da?
Hele denne tiden trodde jeg du var
en ekte journalist.
Jeg la hundrevis av timer i artikkelen.
Måneder med intervjuer, undersøkelser og faktasjekking.
Om folk rundt meg hadde gjort jobben,
ville lånene blitt godkjent,
legatet blitt utbetalt og jeg hadde sittet på Park Avenue
istedenfor her med deg.
Det er et faktum.
Jeg er en seriøs person, og du får det til å virke som jeg fant på alt.
Som om jeg er en løgner.
Fordi du løy.
Det er ikke noe legat. Var det aldri.
Faren din er ikke en solenergi-magnat.
KNS transport og avkjøling, det er virksomheten hans.
Juridisk undersøkte for artikkelen.
Vi bekreftet det.
Det er ingen arv, ingen formue eller kunstsamling. Ingenting.
Kalles det transport og avkjøling for tiden?
Innrøm det, Anna.
Se deg rundt.
Du må slutte å late som.
Uansett hva slags "journalist" du er,
forstår du vel at min russiske eksil-far
kan ha hemmeligheter?
Du fant på navnet.
Jeg sa jo at Delvey er min mors pikenavn.
Jeg ville klare meg selv.
Ikke leve på faren min.
Greit.
Hvis du var så sikker på at pengene kom og du ville lykkes,
hva med det du gjorde i LA?
Jeg vet ikke hva du henviser til.
På Chateau Marmont, da du…
Da jeg hva?
Tiden er omme.
Hundrevis av timer, måneder med undersøkelser,
og du vet fortsatt ingenting om meg.
Men du har slanket deg.
Du har fått barnet.
Gratulerer.
Hvor?
Chateau Marmont.
Slottet på Sunset.
Der Jean Harlow flyktet fra bryllupsreisen for å kose seg med Clark Gable.
Der James Dean hoppet ut av et vindu for å få en rolle.
Der John Belushi…
Det koster ikke så mye til West Hollywood.
Det er for å holde kjeft.
Kan du tro det?
Det har gått to måneder, og kommer fremdeles nyhetsvarsler.
"Gjør Anna Delvey ende på influenserne?"
"Anne Delvey er toppen på milennial-kultur."
"Anna Delvey viste svakhetene ved immigrasjonssystemet"?
De slutter aldri.
Viv.
Beklager, men…
Anna Delvey er ikke klikkåte eller et meme.
Det virker som ingen skjønte den ekte historien.
Hva var den?
Noe med klasse, sosial mobilitet…
Identitet under kapitalisme. Vet ikke.
Kanskje det er min skyld. Kanskje jeg…
…aldri fant historien.
Viv, du satte fyr på nettet.
Uansett hvilken historie du fant, funket det.
Så forlot hun Central Saint Martins og ble praktikant i Purple,
et ekkelt fransk blad du ikke får lov til å lese.
FALSK TYSK ARVING
Hva er det?
Det er et meme.
FALSK TYSK ARVING
"Enden på Sovjetunionen betydde enden på en livsstil.
For russere i alle lag
var det både en katastrofe og en mulighet.
En mulighet til å skape nye liv."
I tillegg til fullt kjøkken,
har toppetasjen en spisestue.
Perfekt for gjester.
Teppene er fra…
Hva er dette?
Håper du er tilfreds.
Nesten.
Jeg trenger en god flaske rosé.
Si at du så dette.
Hva da?
Annas Instagram. Palmer. De takflisene.
Det er Chateau Marmont.
Hva for noe?
Chateau Marmont. Selveste hotellet.
Et hotell. Jeg skjønner ikke.
Anna er på Chateau i LA. Du kan arrestere henne.
Hvem? Jeg?
Eller politiet?
Rachel, selv om jeg vil,
kan jeg ikke be politiet i LA finkjemme byen etter vennen din.
Men dommeren utstedte arrestordre.
Like verdifullt som papiret.
Vet du hvor mange utestående vi har?
Ti.
Millioner.
Lar vi henne slippe unna?
Du sa jeg hadde en sak.
Du sa "omfattende tyverimønster".
Gjør du ikke jobben?
Vet du hva jeg har å gjøre? Ti drap.
En terrorismesak. Det er jobben min.
Dine feriepenger er ikke min prioritet.
Mellom oss,
virker det som hun svindlet flere banker også.
Vi tier om det foreløpig,
siden mange mektige kan bli ydmyket.
Men statsadvokaten snakker om en storjury
for å se hva vi kan gjøre.
Så du er ikke alene. Du er ikke glemt.
Det beste du kan gjøre, er å vente.
Vent på storjuryen.
Takk for det raske møtet.
Nei. Takk for at du kommer i fødselspermisjonen.
Gratulerer, forresten.
Takk.
Helten vender tilbake.
Har du sett på ChartBeat?
Anna Delvey var vår mest populære artikkel på fem år.
Sosiale medier i full fyr.
Telefoner ringer, forleggere og annonsører.
"Hva er det neste for Vivian?"
De ber om din mening om Elizabeth Holmes.
Eller Trump. Det hvite hus som 12 George.
Selvsagt sa vi til alle at du er ute av drift en stund.
Det var derfor jeg ville møtes.
Jeg vet hva jeg vil.
Fortsett.
Gå høyt ut.
Nå drar jeg. Elsker deg. Ha det.
Hvor skal du?
-Jack! -Unnskyld, hvor skal du?
Tyskland.
Hvorfor det?
For hva om hun ikke er falsk?
Hva om hun er en arving?
Hva om hun har snakket sant hele tiden?
Hvor kom pengene fra som hun hadde med til New York?
Ryktene sier at hun hvitvasker.
Alle de suspekte svarene jeg fikk fra foreldrene.
Ro ned.
Dette kan være større.
Større enn noen vet, og jeg…
Jeg vet at tidspunktet er feil.
Jeg hater når vi ikke er i samme rom.
Jeg kan ikke forestille meg et annet kontinent,
men alt er ordnet.
Magasinet booket billett, hotell…
Leide til og med en tolk.
Og det er bare en uke.
Det er mitt ansvar som journalist.
Men som journalist,
burde du ikke ha en viss avstand til personene?
Jenta er sosiopat.
Hun lurte alle til å tro hun hadde penger.
Hva om hun lurer deg nå?
Det er ikke så enkelt. Hun er ikke sosiopat.
Hvordan vet du det?
På grunn av det på Chateau Marmont.
Det ligger mer i historien enn du eller jeg eller noen vet.
Men jeg åpnet Pandoras eske, og nå må jeg lukke den.
VENTER PÅ DEN OVERFØRINGEN.
Beklager, jeg kan ikke tysk. Jeg møter pappa her.
Åpne, takk.
Den er låst. Jeg kan ikke koden.
Jeg skal ta den med til pappa.
Du! Stopp!
Du.
For ubeleiligheten.
Bli med oss.
Hvor skal vi?
Til faren din.
1. JANUAR 2006 ANNA DRAR TIL FAREN I TYSKLAND
Mira, tolken din.
Beklager, jeg skremte deg.
Takk. Nei, jeg bare dagdrømte.
Så for meg at Anna dro fra Russland og kom hit alene.
Ikke sant? Jeg prøver å forestille meg hvordan hun var som liten.
Du også?
Jeg lovte meg selv å ikke bli besatt,
men jeg elsket artikkelen din.
Så hyggelig.
Alle i Tyskland sa: "Laget vi det?"
Og på journalistikkstudiet
sendte alle meldinger
om at det er slik man skriver en hovedartikkel.
Takk, det er veldig tilfredsstillende å høre.
Så da læreren min så at
bladet ditt lette etter en tolk…
-Ja. -Konkurransen var beinhard.
Bestikkelser kan ha skjedd.
Greit. Flott.
Du er våken.
Hvem er du?
Det kommer vi til.
Kan du først si hvem du er?
Anna.
Hvilken ukedag er det?
Jeg vet aldri hvilken ukedag det er.
Vet du hvor du er?
Ser ut som et jævla sykehus.
Godt gjort.
Vakthavende psykiater, Andrew Millikan.
Du er på Cedars Sinai sykehus i Los Angeles.
Vet du hvorfor du er her?
Du ble funnet bevisstløs med en tom eske Xanax.
Du er så dramatisk.
Jeg var stresset og ville bare sove.
Vi gjenopplivet deg. Hadde deg på respirator en stund.
Du var veldig heldig, vet du.
Ja vel. Takk. Jeg tror jeg drar nå.
Faktisk må jeg utføre full evaluering,
og du er psykiatrisk tvangsinnlagt.
Så du er her i 72 timer eller frem til vi bestemmer neste trinn.
Hva gjør du om jeg drar? Dreper meg?
Jeg varsler fra.
Fysioterapeuter binder deg fast.
Jeg er ikke redd for terapeuter.
Og jeg må ringe politiet.
Da begynner vi.
Denne fyren, Vadim,
er Annas far, som hevder han er en vanlig ingeniør
som slet med å brødfø familien etter Sovjetunionen falt.
Emigrerte til slutt til Eschweiler,
dit vi skal nå.
Sier han driver med transport og avkjøling.
-Vet ikke om jeg tror det. -Hvorfor ikke?
Anna levde ikke akkurat beskjedent etter hun dro.
Praktikantjobber i Berlin og Paris.
Begynte på Central St. Martins og dro etter en uke.
Kunne en sjåfør ha betalt for alt det?
Dessuten…
Ser dette ut som en sjåførs hus?
Så hvor tror du pengene kom fra?
Beklager…
Nybakt mor-problemer.
Uansett,
pengene, jeg er usikker,
men tror det hjelper å tenke på nyere russisk historie.
Så Sovjetunionen faller,
og alle statseide gruver og fabrikker
er plutselig fritt vilt.
Mennene som tar eierskap blir utrolig mektige.
Eschweiler!
Men til slutt blir russerne lei av gangsterne
og velger en ny president, Vladimir Putin,
som begynner å slå til mot dem.
Så oligarkene begynner å lagre penger utenlands.
Gjemmer dem i små europeiske byer, bak kjedelige fasader,
som transport og avkjøling.
Og det største året for den overflytningen?
2006. Samme år som Anna kommer til Tyskland.
Anyeshka!
Du er virkelig her!
Hva skjedde?
Glem det.
En flaske med Château Petrus fra 1996.
Hva skjer, pappa?
Hva som skjer?
Vi feirer vårt nye liv sammen.
I Russland drakk du aldri vin.
Vi hadde aldri noe fint.
Én gang i året, på bursdagen din, drakk du Cola Light.
Vil du ha en Cola Light?
Vi spiste aldri på restaurant.
Du vil like det.
Jeg lover.
Unnskyld, sjefen insisterte…
Han ville at du skulle vite at den flasken koster 3000 euro.
Takk for omtanken.
Jeg tar den. Takk.
Og en Cola Light også.
Husk denne kelneren.
Hvordan han fornærmet oss. Fordi vi er utlendinger.
Folk her antar at vi er fattige, desperate og skitne.
Men jeg har venner nå, Anka.
Mektige venner.
Vi er ikke fattige lenger.
Jeg liker vinen min søt.
Du må overvelde disse folkene med din overlegenhet.
Så Anna smuglet penger for faren?
Kanskje.
Jeg vet det er drøyt,
men det går verre rykter om henne.
Og det er greia med Anna.
Av hver tredje sinnssyke ting,
er én vanligvis sann.
Uansett.
Vi drar til Sorokin-villaen.
Finner ut hva som er sant.
Hvorfor dro du fra New York?
Jeg liker LA om høsten.
Sa du til noen at du dro hit? Venner? Familie?
Må jeg fortelle noen alt?
Greit.
Hva med dette:
Er det noen jeg kan snakke med?
Noen i Tyskland?
Hvorfor skulle du det?
For å få deg ut herfra.
Min jobb er å bestemme om det er trygt å sende deg hjem.
Hvis jeg ville ta livet av meg, hadde jeg lyktes.
Familien og jeg står ikke hverandre nær.
Det er et rødt flagg for folk som meg.
Ikke slik.
Livet i Tyskland er bare tilbakelagt.
Det er borte.
I journalistikk er en lett hånd alt.
Selv når du banker uinvitert på en dør.
Særlig da.
Gjør alle dine peneste og høfligste tyske ord klare.
Så mine minst tyske.
Nemlig.
Jeg tror…
Vi burde nærme oss.
Her.
Hva faen?
Kanskje adressen var feil?
Det ser ut som…
Er det…
Vadim!
La meg være i fred!
Vadim! Jeg må snakke med deg!
Jeg sjekket bildet av den tomme tomta igjen,
og det var definitivt der det var.
Villaen Anna vokste opp i. Og nå er den borte.
Forsvunnet.
Hvordan forsvinner et slikt herskapshus?
Nå som jeg har sett ham, tenker jeg
at han ikke var så mektig som jeg trodde.
Kanskje han var mer mafioso enn oligark.
Lagret kanskje smuglervarer der.
Våpen, dop…
Ja.
Tysk politi fikk mistanke og måtte brenne det ned.
-Forsikringssvindel. -Eller en rival!
Eller…
Jeg var en sofistikert newyorker.
En blasert, ironisk intellektuell.
Nå jakter jeg på russere i bakgater
og er helt Claire Danes.
Jeg synker med deg.
Kom du til LA fordi du rømmer fra noe?
Hva skulle jeg rømme fra?
Jeg ser bare på bevisene.
Du kjøpte en enveisbillett kontant, sa det ikke til noen…
Det er ikke bevis på noe.
Har du lest Dostojevskij?
Ikke siden college.
Faren min elsket Dostojevskij.
Forbrytelse og straff var favorittboken hans.
Jeg måtte lese den.
En rollefigur i boken, Svidrigailov,
sier plutselig
at han skal bli rik i Amerika.
Tar farvel med alle vennene sine.
"Farvel! Jeg drar til Amerika."
Vet du hva han gjorde?
Fortell.
Han skyter seg.
I hodet.
Nå vel,
vi snakker i det minste.
Velkommen til småby-Tyskland.
Vi setter i gang.
Finner noen som kjente Anna da hun bare var en vanlig fräulein.
Han sier han kjenner dem.
Vadim prøvde å selge ham en fryser.
Men han stolte aldri på dem.
Hva?
Hva sa han?
Han sa russere og tyrkere ikke vil tilpasse seg det tyske samfunnet.
Sa han det til deg?
Ja, velkommen til småby-Tyskland.
Du.
Pølsen din suger.
Ja, jeg leste artikkelen din. Kunne ikke tro det. Vår Anna?
Hvordan var hun her?
Helt normal.
Kanskje litt beskjeden.
Beskjeden? Anna?
Det er vanskelig å forestille seg.
Litt klossete.
Distrahert.
Men kanskje det bare var det at tysken ikke var helt perfekt.
Beklager, jeg må gå til timen, men lykke til.
Gleder meg til å lese mer om vår lille kjendis.
Jøss, dette stedet ser ut som…
Ikke si Galtvort.
Beklager, det var uhøflig. Glapp ut.
Hvordan visste du det?
Amerikanere synes alle slike steder ligner på Galtvort.
Greit, du har rett.
Men se på det. Skulle ønske jeg hadde gått her.
Hva er det?
Bare si det.
Jeg gikk på en slik skole.
Jeg hater slike steder.
Gamle fliser og familievåpen og latinske mottoer.
De sier dette stedet er tysk.
Og for tyskere.
Og hvis du ikke er tysk, er du ikke velkommen.
Så,
hvis du er fra Tyrkia eller Russland, og særlig hvis faren er en ussel…
Kanskje kantinen kan få borscht på menyen.
Er det rart hun var beskjeden her?
Kanskje…
Det høres bare ikke ut som Anna.
Du var 15.
Faren din ba deg reise fra alt du kjente.
Hjemmet ditt, vennene dine, språket ditt.
-Hater du ham for det? -Nei.
Jeg trodde på fremtiden han lovet.
Og da du ankom Tyskland?
Det er tøft for immigranter overalt.
Folk var slemme.
-Hatet du ham da? -Nei,
for jeg husker hva han lærte meg.
Å ikke la noen definere deg ut fra fortiden.
Vise dem den lyse fremtiden du bygger.
Jeg hater at han glemte det.
Hva mener du?
Da vi mistet huset.
Da folk sa de ikke ville handle med russere.
Da den lyse fremtiden ikke kom.
Fortsett.
Og han begynte å drikke.
Den store, sterke faren jeg kjente, ble liten og svak
og sint og…
Voldelig?
Hva gjorde du
når han ble voldelig?
Jeg leste blader.
Jeg gjemte meg på rommet med
Vogue, Vogue Deutsch, Vanity Fair, Harper's Bazaar.
Jeg ville lære alt.
Så jeg kunne bli alt.
For…
…jeg trodde fremdeles på den lyse fremtiden.
Og jeg gjorde hva som helst for å komme meg unna Eschweiler.
Unna jentene på skolen.
Unna
faren min.
Hva er den til?
Du gråter, Anna.
Vet han hva som skjedde med villaen?
Han sier industriparken som var et kjemisk anlegg
brant ned på 80-tallet.
Helsetilsynet oppdaget at huset var kontaminert,
så Vadim måtte rive det.
Bodde Anna i en kontaminert villa?
Så Vadim solgte virkelig kjøleskap.
Villaen var kondemnert.
Han fikk den fordi ingen andre ville,
og Anna var bare en keitete elev.
Sa du Anna?
Unnskyld, men er du amerikansk?
Snakket dere om Anna Sorokina?
Kjente du henne?
Skulle ønske ikke.
Den kjerringa laget helvete på skolen.
En lærer sa hun var beskjeden.
Hva vet lærere?
Hun var litt stille da hun flyttet hit.
Og tysken hennes var dårlig, men så ble hun besatt av klær.
Begynte å kle seg bedre enn alle.
Ble motepoliti.
Det er vår Anna.
Bruker dere de klærne ennå?
-Prost! -Prost!
Hun var så slem hvis hun ikke likte et antrekk,
som for min del var hver dag.
Og alle bare lo.
Seriøst, Clara? Du var verst.
-Du ville så gjerne bli likt av henne. -Nei!
Hun hadde en rar makt over folk, selv om vi visste om faren.
Hva med faren?
Folk sa han var gangster eller noe.
Og at han julte opp noens foreldre.
Folk var redde ham.
Redde for Anna også.
Ja.
Ser du?
Det er noe stort her.
-Ikke sant? -Ja, kanskje.
Kanskje?
Vi har snakket med halve byen.
Og hva har vi? Sladder, rykter…
Du har rett. Beklager.
Det er bare ett intervju som betyr noe. Vadim.
Men han vil ikke snakke med oss.
Vi tvinger ham.
Så da du dro fra Tyskland, rømte du fra noe.
Jeg rømte til noe.
Den vakre verdenen i bladene.
Den verdenen fins ikke.
Jo, faktisk.
I London, Berlin, Paris og New York.
Med deres kvelder og fester.
Jeg drakk to glass sjampanje
og så på de vakre menneskene rundt meg og tenkte:
"Jeg klarte det. Jeg er her.
I verdens sentrum."
Så kommer en stygg person
eller noen forteller en kjedelig historie
eller dårlig musikk blir satt på,
og du er ingen steder igjen.
Så
du tar et tredje glass, et fjerde,
tar noen piller og
lurer på hvor neste fest er.
Kanskje i LA.
Kanskje på Chateau Marmont.
Så våkner du her.
Den beste festen.
Vadim?
Jeg vet det er frekt…
Ingen reportere!
Det var jeg som skrev historien. Jeg kjenner datteren din.
Hun sitter alene i fengsel.
Jeg vet ikke om du er oligark eller gangster,
men du er faren hennes, og burde hjelpe henne.
Jeg kan hjelpe deg med å hjelpe henne om du snakker med meg.
Kan du, Mira?
Hun er veldig hyggelig,
bare litt stresset nå.
Og fødte nylig.
Jeg vet ikke om det er relevant.
Men hun vil bare stille noen spørsmål
om datteren din, så
lover jeg at vi lar deg være.
Greit.
Vi snakker.
Han sier han ikke kan forklare Anna.
Han forstår det ikke selv.
Hun ville stadig ha mer.
Leste alltid blader, ville ha de beste klærne og skoene.
Mange jenter leser blader.
De fleste blir ikke svindlere.
Hun ble uforsiktig.
I Moskva sier de:
"Hvorfor spare penger til en regnværsdag når du kan kjøpe Manolo Blahnik-sko?"
"Gud lar det ikke regne på en slik jente."
Vadim,
det jeg skal si, er følsomt. Men
mange synes å ha inntrykk av
at du har gjemt unna penger.
Inkludert datteren din.
Jeg vet ikke hva som er sant,
men det går mye rykter i byen.
Mange her tror du er en slags oligark.
Eller at du hvitvasker penger.
Eller at du er
en gangster.
Han har bare prøvd å forsørge familien.
Kan vi møte familien?
Og se huset ditt?
Har du familie?
Har du familie, barn, noen du er glad i? Ville du ønsket dette for…
Det verste er ærlig talt at jeg oppfører meg akkurat som ham.
Drikker for å unngå problemer.
Jeg prøver på en måte å rømme, og endte opp med å bli ham.
Hva er neste spørsmål?
Faktisk var det alt.
Var det alt?
Jeg signerer på utskrivelsen.
Jeg tror det var et uhell,
og at du ikke vil skade deg selv igjen.
Men
jeg anbefaler at du drar på et dop- og alkoholbehandlingssenter.
Avrusning?
Jeg vet det er stigma knyttet til det,
men det vi gjorde her i dag, er bare begynnelsen.
Én god samtale endrer ikke livet ditt.
Den typen endring du trenger,
frivillig og hensiktsmessig, for deg selv, ingen andre,
det er arbeid.
Det er…
Avrusning…
…høres så simpelt ut.
Det er ikke det.
Særlig ikke her.
LA-området har noen av verdens mest komfortable klinikker.
JEG ER I MALIBU, KJERRINGER!
Gruppemøte klokken seks,
så frem til det kan du gjøre deg kjent og stelle deg i stand.
Av personverngrunner tillater vi ikke bilder.
Ett kan vel ikke skade.
Bare én ting til.
Jeg tror ikke vi har registrert betalingsmåten din.
Tar dere bankoverføringer?
Kan dere tro dette?
Kult basseng.
Hun ba oss besøke henne i LA, som om vi er venner ennå.
Som om hun ikke stjal 60 000.
-Er ikke politiet på saken? -Ubrukelige.
Tenk at hun sitter ved et basseng,
mens jeg oversvømmes av krav fra kortselskapet mitt.
Jeg hørte at om du bytter navn, kan de ikke tvinge deg til å betale.
Slapp av! Prøver bare å hjelpe.
Lett for deg å si, hun betalte deg tilbake.
Og hvorfor er du så rolig nå?
Jeg lar ikke Anna ta mer fra meg.
Verken tid eller oppmerksomhet.
Skulle ønske jeg hadde din ro. Du er ikke sint.
Her er greia med sinne:
Når du er sint, er du bare en karakter i en annens historie.
Men når du gir slipp på sinnet, tar du tilbake din egen historie.
Blir din egen hovedperson.
Faen. Så du det?
Virket som han ville rive av meg hodet.
Jeg tror han bare var flau.
En så defensiv mann må ha mye å skjule.
Familien ble trakassert av reportere.
-Du bør ikke… -Forestill deg ham som far.
Jeg tror jeg har tatt feil.
Hva om Anna ikke ble den hun er
på grunn av faren, men på tross av ham?
Hva om han utnyttet henne?
Det ville forklart mye, hvorfor hun aldri snakker om fortiden.
Så rar hun blir angående sex.
Fikseringen på eldre menn.
Oz, Danny Rose, Alan Reed!
Jeg tror vi bare så en stresset mann.
En sliten mann med et hardt liv.
Du kjenner ikke Anna.
Et kjedelig liv produserer ikke Anna.
Jeg finner deg senere.
Vivian.
New York er så utvasket.
Nå for tiden drar alle de beste rett fra Yale til LA.
Så ja.
Derfor vurderer jeg å etablere stiftelsen min her.
Greit.
Men vi diskuterte radikal selv-medfølelse.
Unnskyld meg.
Rachel, endelig. Jeg savner deg.
Vet du hva? Jeg savner deg også.
Det bør du.
Jeg er faktisk i LA for Vanity Fair,
og Anna,
jeg vet det har vært vanskelig
i det siste,
men jeg vet du er snill
og alltid mener det godt.
Jeg tenkte vi kunne møtes til lunsj.
La fortid være fortid.
Herregud. Ja, takk.
Jeg er faktisk på et sted i Malibu.
Om jeg sender adressen, kan du hente meg?
Selvsagt. Kommer straks.
Greit. Ha det. Vi sees.
-Jeg har gått meg bort. -Mamma. Pappa.
-Jeg går. -Pappa.
Var det du som skrev om datteren vår?
Du får vel komme inn.
Bruk av daglig bekreftelse er en påminnelse om egenverdi.
Dere bør se langsiktige resultater.
Jeg må gå på en lunsj.
Finnes Spago ennå?
Du kan ikke bare dra fra klinikken.
Det er jo ikke et fengsel.
BASSENG - TENNISBANER TRENINGSSTUDIO - MEDITASJONSHAGE
Rachel, hvor er du?
Kommer ut av porten nå. Er rett rundt hjørnet.
Anna Sorokina?
Hva faen? Jeg skal møte vennen min.
Rachel? Rachel!
Rachel!
Det er utstedt arrestordre på deg i New York.
Hva? Jeg…
Jeg tar henne med opp.
Øl?
Ja takk.
Han er lei for at han kjeftet på deg i restauranten.
Det har vært stressende med alle dere rundt her.
Alle hvem?
Tror du at du er den eneste?
E-poster, telefoner og besøk hver dag.
Anna Delvey. Delvey!
Har aldri hørt det navnet.
Så hun fant det bare på?
Hvor tror du det kom fra?
Nei. Vi gjør ikke det.
Ingen reporter.
Dette er ikke bare min skyld.
Om ikke jeg skrev om henne, ville andre.
Hun er deres datter. Hun gjorde noe galt, og er nå berømt.
Hva har vi med det å gjøre?
Det er det jeg vil finne ut.
Beklager at jeg kom ubedt, men
jeg har hørt så mange rykter.
Ja, alltid rykter.
Siden vi flyttet hit, alltid "skumle russere".
Ja, hun selger heroin i kjøleskapet.
De har gravd ned sovjetisk gull i hagen.
Hvem vet? Kanskje jeg har Rasputins penis i et skap.
Og nå er datteren min en mesterforbryter.
Men det er sant.
Hun må ha lært det et sted.
Jeg prøver å finne ut hvor.
Sett deg.
Er du mor?
I et par måneder nå.
Det er lettere å forestille seg meg og faren hennes som monstre.
Det er bedre å tro at monstre lager monstre.
For vi tror vi lager barna.
Vi tror vi former dem og skaper dem til det de blir.
For vi steller dem, elsker dem og rettleder dem.
Men nei.
Vi lager dem ikke.
Barn kommer ikke "fra". De kommer "gjennom".
Så hun var alltid slik.
Av og til
får du et barn som min Ivan, og deres sjel er din sjel.
Og av og til får du et barn som
er en fremmed under ditt tak.
Anna var en fremmed hele livet.
En kald fremmed.
Men…
Visste dere at hun prøvde å ta livet av seg?
I California?
Hvorfor skulle en som henne,
som ikke bryr seg om noen, som er så selvsikker
og fri for usikkerhet prøve noe slikt?
Jeg trodde jeg ville finne et spor her.
Noe dystert i fortiden hennes. Jeg ble besatt.
Du bryr deg om henne.
Hun er flink til å få folk til å bry seg om henne.
Men hvis vi har lært å gi slipp på henne, kan du.
Ga dere slipp på henne?
Deres egen datter?
Nei.
Hun var alltid utenfor rekkevidde.
-Vivian? -Er du oppe ennå?
Hva har du på deg?
Lang historie.
Du,
jeg booker om billetten og drar hjem tidlig.
Hva med oppfølgingsartikkelen?
Du skal få betalt, men jeg dropper den.
Det foreldrene hennes hadde å si, bør ikke noe barn få høre.
-Beklager at jeg dro deg med hit. -Tuller du?
Når jeg kunne vært på skolen og transkribert bånd.
Dette var mye gøyere.
-Skal vi gå inn? Husk bagen. -Kom.
Manhattans statsadvokatkontor har gleden av å kunngjøre
tiltale mot Anna Sorokin.
Miss Sorokin er også kjent under aliaset Anna Delvey.
Miss Sorokin siktes i delstaten New Yorks høyesterett
for to forsøk på grovt tyveri av første grad,
tre forsøk på grovt tyveri i andre grad,
samt grovt tyveri av tredje grad og
tilegnelse av tjenester.
Uansett hva du gjør, ikke nevn Mets.
Dommeren er en gammeldags Dodgers-fan
som tror de bare er midlertidig i LA
og kommer tilbake til Brooklyn.
Og Mets er ranere.
-Forstått? -Hei, Todd.
Anna?
Det er klienten min!
Så neste gang vi ser henne har hun på seg overall.
Jeg visste at fallet kom, men…
Hva gjorde hun i LA?
Tror hun var på avrusning.
Avrusning?
Visste du det?
Jeg skulle ikke si dette, men
vi var faktisk på telefonen da hun ble arrestert.
Seriøst?
Så tilfeldig.
Det var surrealistisk.
Det var forferdelig.
Håper de behandler henne bra.
Kan dere tenke dere?
Anna i fengsel.
Du kan nok det.
Herregud! Elsker tatoveringene dine. Så søte.
Hei, vi har savnet deg.
Puppene mine eksploderer.
Dette kom i posten.
Hva i…
Vent nå litt.
Kjære Vivian, beklager om brevet ikke er perfekt, jeg bruker Google Translate.
Kona ville drept meg om hun visste jeg sender deg dette,
men jeg kan heller ikke slutte å tenke på hvorfor datteren min prøvde å skade seg.
Sykehuset sendte oss disse.
Jeg finner ikke svaret i dem.
Kanskje du kan. Vadim.
PSYKIATRISK VURDERING
REGISTRERING, MENTAL HELSE SELVMORDSFORSØK
-Håper du er her for å beklage. -Hold munn.
For alle andre var faren din en millionær
som skulle gjøre deg rik.
For denne legen var han en voldelig alkoholiker å rømme fra.
Det er ikke Anna Delvey.
Du prøvde ikke å ta livet av deg.
Jeg trenger mer rosé.
Kan du sende opp noen om 20 minutter?
Hvis jeg ikke åpner, si at døren er ulåst.
Det var en ny svindel.
Du lurte alle i New York,
så dro du til LA og lurte dem der.
Meg også.
Jeg sa aldri jeg prøvde å ta selvmord.
Folk elsker bare triste historier.
Så ivrige etter å hjelpe.
Så lurte jeg på hvorfor du laget så mye oppstyr?
Du kunne bare gått i skjul.
Men du lurte deg inn på avrusning.
Jeg sjekket amerikanske visaregler. Ditt var nesten utløpt.
Men klokken stopper for innleggelser, inkludert avrusning.
Du kjøpte deg tid.
Hva er det du gjør?
Gi deg.
Er det ikke dette du ønsker?
Du løste saken. Du er en ekte undersøkende journalist.
Hvor fikk du skjemaene?
Fra faren din.
Faren min?
Ja.
Jeg møtte ham. Og han er ikke en brikke.
Eller en fantasi. Eller et monster.
Han er en far som elsker deg.
Så hvor er han?
Hvorfor er han ikke her?
Du har gitt mange folk mange grunner til å gi opp Anna Delvey.
Men, Anna,
jeg er her ennå.
Jeg heier fremdeles på deg.
Og jeg er her for å si at du ikke trenger å fortsette med dette.
Du kan gjøre noe nytt.
Drep Anna Delvey.
Hva mener du?
Stopp svindelen.
Slutt å late som.
Innrøm det du gjorde. Be om unnskyldning.
Be om forliket. Dra tilbake til Tyskland.
Vær hos familien din. Vær Anna Sorokina igjen.
Og innrømme at jeg er en forbryter?
Det er ikke min historie.
Så hva er historien din?
Du er journalisten.
Du skal finne det ut selv.
I stedet må du bare se på sammen med alle andre.
Vi går!
Tekst: Gry Viola Impelluso