EN NETFLIX-SERIE
Underbar.
Den är sen.
Jättebra.
HON KANSKE HADE SÅ MYCKET PENGAR ATT HON TAPPADE GREPPET
Den är sen.
Förlåt. Är det här nån postnatal grej?
Jag vill trösta dig, men jag bör respektera…
-Trösta mig. -Okej, du skrev en fantastisk artikel
när du var gravid.
Nu har vi en liten flicka att vara besatta av.
Eller hur?
Visst.
ANNA - PENSIONERAD INTERN
CHANNEL 4 NYHETER
Bluffarvtagerskan lär ha svindlat till sig
tusentals dollar av gourmetmiddagar,
lyxhotellvistelser och resor med privatjet.
Källor säger att hon lurade Manhattansocieteten,
och fick de stora aktörerna från konst-,
fastighets-, finans- och modevärlden att stå och skämmas.
Hej.
Ni pratade om henne, lade upp hennes outfits på er Pinterest.
Celine-glasögonen…
Idag drömcastar vi Anna Delvey-historien.
Jag är besatt av den här historien och jag kan bara…
Okej, den "futuristiske pojkvännen"?
Michael Cera, eller hur?
Michael Cera? Vad fan?
Så mycket kan jag säga, mig hade hon inte lurat.
Varför då?
Lätt. Håret.
Hon behöver investera i en djupinpackning.
Min kompis.
Det är min kompis!
Sorokin!
Jag gillar din ögonskugga.
Nej.
Du kan gå in.
Ni andra, sitt ner.
Jag är berömd.
Wow.
Okej, så…
Vill du ha beröm?
Nej, jag bara…
Nej, du gjorde ett bra jobb, det är bara…
Vad?
Jag trodde nog att du var,
typ, en riktig journalist.
Jag har ägnat hundratals timmar åt artikeln.
Månader av intervjuer, research, kollat fakta.
Hade de runt mig bara gjort sitt jobb,
skulle lånen blivit godkända,
min fond hade kommit och jag hade suttit på Park Avenue
och inte här med dig.
Det är sant.
Jag är seriös och du får mig att låta som om jag hittade på allt.
Som om jag ljuger.
Det är för att du ljög.
Det finns ingen fond. Det fanns aldrig nån.
Din pappa är ingen solkrafts-magnat.
KNS Transport och kyla, det är din pappas företag.
Juridikavdelningen gjorde research.
Det är bekräftat.
Det finns inget arv. Ingen förmögenhet eller konstsamling, ingenting.
Transport och kyla, är det vad han kallar det?
Anna, sluta.
Se dig omkring.
Du måste sluta låtsas.
Vilken slags journalist du än är,
förstår du att min ryske far i exil
kan ha hemligheter att gömma?
Du hittade på namnet.
Jag sa ju det, Delvey är min mammas flicknamn.
Jag ville lyckas av egen förmåga.
Inte med min fars hjälp.
Okej, bra.
Om du var säker på att pengarna skulle komma och du skulle lyckas,
vad gjorde du då i LA?
Jag vet inte vad du syftar på.
På Chateau Marmont när du…
När jag vad?
Tiden är ute.
Hundratals timmar, månader av research,
och ändå vet du ingenting om mig.
Du har tappat vikt.
Du har fått barn.
Grattis.
Vart vill du åka?
Chateau Marmont.
Slottet på Sunset.
Där Jean Harlow stack från smekmånaden för att hångla med Clark Gable.
James Dean hoppade ut från ett fönster för att få en roll.
Där John Belushi k…
Det kostar inte så här mycket att åka till West Hollywood.
Inte för körningen, för att vara tyst.
Fattar du?
Det har gått två månader nu och är fortfarande i nyheterna.
"Signalerar Anna Delvey slutet för influencers?"
"Anna Delvey är milleniekulturens höjdpunkt."
"Anna Delvey visade på bristerna i USA:s immigrationssystem."
De slutar aldrig.
Viv.
Förlåt, jag bara…
Anna Delvey är ingen meme…
Alla verkar ha missat den riktiga historien.
Den riktiga historien?
Något om klass, social rörlighet…
Identitet under kapitalismen. Jag vet inte.
Det är kanske jag. Jag tror att jag kanske…
…aldrig fann storyn.
Viv, du har satt eld på internet.
Vilken historia du än fann, så fungerade den.
Sen slutade hon på Central Saint Martins och fick en praktikplats på Purple,
som är en äcklig fransk tidning som du inte får läsa.
FEJKAD TYSK ARVTAGERSKA
Vadå?
Det är en meme.
"Sovjetunionens upplösning betydde slutet på en livsstil.
För alla ryssar, rika, fattiga,
var det både en katastrof och en möjlighet.
En möjlighet att dikta upp nya liv."
Förutom ett fullt utrustat kök,
har takvåningen en matsal.
Perfekt för gäster.
Mattorna kommer från…
Vad är det här?
Jag hoppas att du är nöjd.
Nästan.
Jag behöver en flaska bra rosé.
Säg att du såg det.
Såg vad?
Annas Instagram, palmer. Takpannorna.
Det är Chateau Marmont.
Vad?
Chateau Marmont. Hotellet. Hotellet med stort H.
Det är ett hotell. Jag förstår inte.
Anna är i LA, bor på Chateau. Ni kan arrestera henne.
Vem? Jag?
Jag vet inte, polisen?
Även om jag ville,
så kan jag inte be LAPD finkamma Los Angeles efter din vän.
Men det finns en arresteringsorder.
Som inte är värd någonting.
Vet du hur många arresteringsordrar det finns?
Tio.
Miljoner.
Och? Vi låter henne komma undan.
Jag har ett fall, sa du.
Du sa "brett mönster av stöld".
Vill du inte jobba?
Vet du vad jag har att göra? Tio mord.
Ett terroristärende. Det är mitt jobb.
Dina semesterpengar har inte högsta prioritet.
Oss emellan,
det ser ut som om hon lurade flera banker.
Vi säger inget just nu,
för det kommer genera många mäktiga människor.
Men distriktsåklagaren pratar om att tillsätta en åtalsjury
och se hur långt det går.
Du är inte ensam. Du är inte bortglömd.
Det bästa du kan göra är att vänta.
Vänta på åtalsjuryn.
Tack för att du kunde komma.
Nej. Tack för att du kom hit under barnledigheten.
Grattis, förresten.
Tack.
Erövrarhjältens återkomst.
Har du tittat på ChartBeat?
Anna Delvey var vår mest lästa artikel på fem år.
Sociala medier exploderade.
Telefonerna ringer, förläggare, annonsörer.
"Vad ska Vivian göra sen?"
De frågar vad du anser om Elizabeth Holmes.
Eller Trump. Vita huset som 12 George.
Vi sa åt dem att du var lite slutkörd ett tag.
Det var därför jag ville träffa er.
Jag vet vad jag vill.
Fortsätt.
Sikta högt.
Jag går nu. Älskar dig. Hejdå.
Vart ska du?
-Jack! -Förlåt, vart ska du?
Tyskland.
Varför?
Tänk om hon inte är fejk.
Tänk om hon inte är en bluff.
Tänk om hon berättat sanningen hela tiden.
Pengarna hon hade i New York. Var kom de ifrån?
Ryktena att hon kanske tvättar pengar.
De skumma svaren jag fick från hennes föräldrar.
Okej, lugna dig.
Det kan vara större än Anna.
Det kan vara större än nån vet och jag…
Jag vet att tidpunkten är fel.
Jag hatar att inte vara i samma rum som hon.
Jag kan inte föreställa mig att vara på en annan kontinent,
men allt är ordnat.
Tidningen köpte biljetten, hotellet. Jag…
De anlitade en översättare.
Det är bara en vecka.
Det är mitt ansvar som journalist.
Det är bara… som journalist,
borde du inte hålla avstånd från föremålen för artikeln?
Hon är en sociopat.
Hon lurade i alla att hon hade pengar,
och nu, tänk om hon lurar dig?
Det är inte så enkelt. Hon är ingen sociopat.
Hur vet du det?
För det som hände på Chateau Marmont.
Det finns mer att berätta än vad du, jag eller nån annan vet.
Men jag öppnade Pandoras box och nu måste jag stänga den.
VÄNTAR PÅ ÖVERFÖRINGEN.
Förlåt, jag kan inte tyska. Jag ska träffa min pappa.
Öppna den.
Jag har inte kombinationen.
Jag ska ta den till min pappa.
Hallå! Stopp!
Hallå.
För ert besvär.
Kom med oss.
Vart ska vi?
Till din far.
1 JANUARI 2006 ANNA ÅTERFÖRENAS MED SIN FAR I TYSKLAND
Mira, din översättare.
Förlåt, jag skrämde dig.
Tack. Nej. Jag dagdrömde bara.
Tänk dig Anna som lämnar Ryssland och kommer hit själv.
Ja. Jag försöker föreställa mig hur hon måste ha varit som liten.
Du också?
Jag lovade att inte visa vilket fan jag är,
men jag älskade din artikel.
Vad trevligt.
Alla gjorde det. Alla i Tyskland var lite som: "Gjorde vi det?"
Jag går på en journalistutbildning,
och alla mejlar varandra,
typ, så här ska man skriva ett berättande reportage.
Tack, det är skönt att höra.
Så när min professor såg att
din tidning sökte en översättare…
-Ja. -Konkurrensen var stenhård.
Mutor betalades möjligtvis.
Okej. Jättebra.
Du är vaken.
Vem är du?
Vi kommer till det.
Kan du säga vem du är?
Anna.
Vilken veckodag är det?
Jag vet aldrig vilken veckodag det är.
Vet du var du är?
Det ser ut som ett jävla sjukhus.
Bra.
Jag är huvudpsykiatriker, Andrew Millikan.
Du är på Cedars Sinai-sjukhuset i Los Angeles.
Vet du varför du är här, Anna?
Man fann dig medvetslös bredvid en tom burk Xanax.
Du är så dramatisk.
Jag var stressad och ville sova.
Vi återupplivade dig. Du låg i respirator ett tag.
Du har haft tur.
Okej. Tack. Jag ska gå nu.
Jag behöver göra en fullständig utvärdering,
och du är intagen enligt 5150.
Det betyder att du är kvar i 72 timmar eller tills vi bestämt nästa steg.
Vad gör ni om jag sticker? Dödar mig?
Då utfärdar jag Kod guld.
Fysioterapeuter kommer att hindra dig.
Jag är inte rädd för fysioterapeuter.
Och jag måste meddela polisen.
Då börjar vi.
Den här snubben, Vadim,
Annas far, hävdar att han är en vanlig ingenjör
som inte kunde försörja familjen när Sovjetunionen föll.
Han emigrerade till Eschweiler,
staden dit vi är på väg.
Han driver ett transport- och kylföretag.
-Jag vet inte om jag tror på det. -Varför inte?
Anna levde inte direkt blygsamt när hon lämnade Eschweiler.
Praktikplatser i Berlin och Paris.
Började på Central St. Martins och slutade efter en vecka.
Skulle en lastbilschaufför kunna betala för det?
Och…
Bor en lastbilschaufför så här?
Var tror du att pengarna kom ifrån?
Förlåt…
Problem för nybliven förälder.
Hur som helst,
pengarna, jag vet inte,
men jag tror att det hjälper att tänka på Ryssland.
Sovjetunionen faller,
alla statligt ägda gruvor, fabriker,
hela landet, läggs beslag på.
Männen som lägger beslag på det blir otroligt mäktiga.
Eschweiler!
Men till slut blir folk trötta på dessa gangsters
och de väljer en ny president, Vladimir Putin,
som börjar slå ned på dem.
Så oligarkerna börjar gömma undan pengarna utomlands.
De gömmer dem i små europeiska städer, bakom tråkiga fasadföretag,
som transport och kyl.
Och kulmen av den galna pengaströmmen?
2006. Samma år som Anna kommer till Tyskland.
Anyeshka!
Du är verkligen här!
Vad hände?
Sak samma.
En flaska… 1996 Château Petrus.
Vad är det som händer?
Vad det är som händer?
Vi firar vårt nya liv tillsammans.
Du drack aldrig vin i Ryssland.
Vi hade aldrig nåt fint.
Du drack bara Diet Coke på din födelsedag.
Vill du ha en Diet Coke?
Vi åt aldrig på restaurang.
Du kommer tycka om det.
Jag lovar.
Vår barchef insisterade…
Han vill att du är medveten om att flaskan kostar 3 000 euro.
Det var omtänksamt.
Jag tar den. Tack.
Och vi tar en Diet Coke också.
Jag vill att du minns kyparen.
Hur han förolämpade oss. För att vi är utlänningar.
Folk här förutsätter att vi är fattiga, desperata, smutsiga.
Men, Anka, jag har vänner nu.
Mäktiga vänner.
Vi är inte fattiga längre.
Jag tycker om mitt vin sött.
Man måste överväldiga dem med ens överlägsenhet.
Så Anna smugglade pengar åt sin far?
Kanske…
Jag vet att det är långsökt,
men det finns ännu galnare rykten om henne.
Det är grejen med Anna.
För varje galen grej man hör om henne,
är vanligtvis en sann.
Hur som helst.
Nu besöker vi Sorokins villa.
Och tar reda på vad som är galet och inte.
Varför lämnade du New York?
Jag tycker om LA på hösten.
Sa du till nån att du skulle åka hit? Vänner? Familj?
Måste jag berätta allt för alla?
Okej.
Så här då.
Finns det nån som jag kan prata med?
Nån i Tyskland?
Varför vill du prata med dem?
För att hjälpa dig härifrån.
Jag ska avgöra om det är säkert att skicka hem dig…
Ville jag verkligen begå självmord, hade jag lyckats.
Min familj och jag är inte speciellt nära.
Det är en varningsflagg för såna som jag.
Inte så.
Livet i Tyskland, det ligger bakom mig.
Det är bara… borta.
Inom journalistiken är en lätt hand allt.
Även när man bultar på nåns dörr oinbjuden.
Speciellt då.
Ta fram dina finaste, mest artiga tyska ord.
Så, i själva verket, min minst tyska tyska.
Precis.
Jag tror…
Villan borde vara här.
Precis här.
Vad i helvete.
Vi kanske har fel adress?
Det ser ut som…
Är det…
Vadim!
Lämna mig ifred!
Vadim! Snälla, jag måste få tala med dig!
Jag kollade fotot igen, och den där rivningstomten,
det är definitivt där den stod.
Villan som Anna växte upp i. Och nu är den borta.
Försvunnen.
Hur kan ett sånt hus försvinna?
Ja. Efter att ha sett honom,
verkar han inte så lyckad som jag trodde.
Han kanske var mindre oligark, mer maffia.
Kanske lagrade smuggelgods.
Vapen, droger…
Ja.
Den tyska polisen blev misstänksam, han brände ner den.
-Försäkringsbedrägeri. -Eller en rival?
Eller…
Jag var New York-sofistikerad.
Jag var en blasé, ironisk intellektuell.
Nu jagar jag ryssar i gränder,
och är som Claire Danes.
Jag följer dig.
Kom du till LA för att du flyr från nåt?
Vad skulle jag fly från?
Jag tittar bara på bevisen.
Du hade en enkelbiljett, sa inget till nån, betalade kontant…
Det är inte bevis på nåt.
Har du läst Dostojevskij?
Visst. Men inte sen college.
Min far älskade Dostojevskij.
Brott och straff var hans favoritroman.
Jag skulle läsa den.
Det finns en karaktär, Svidrigajlov,
som en dag plötsligt
säger att han ska åka till Amerika och bli rik.
Han tar farväl av alla sina vänner.
"Adjö! Jag ska resa till Amerika."
Vet du vad han gör sen?
Berätta.
Han skjuter sig själv.
I huvudet.
Tja,
nu pratar vi i alla fall.
Välkommen till småstads-Tyskland.
Nu börjar vi.
Vi får se vem som kände Anna när hon var som vem som helst.
Han känner Sorokins.
Vadim försökte sälja en frys till honom.
Men han litade inte på dem.
Vad?
Vad sa han?
Han sa att ryssar och turkar inte vill anpassa sig till Tyskland.
Sa han det till dig?
Ja, välkommen till småstads-Tyskland.
Du.
Er korv är äcklig.
Jag läste din artikel. Jag kunde inte tro det. Vår Anna?
Hur var hon när hon bodde här?
Det är just det. Hon var normal.
Kanske lite blyg.
Blyg? Anna?
Det är svårt att tro.
Lite märklig.
Huvudet bland molnen.
Det kanske var hennes tyska, den var inte perfekt ännu.
Jag måste gå till lektionen, men lycka till.
Kan inte bärga mig för att få läsa mer om vår kändis.
Det här stället, det ser ut som…
Säg inte Hogwarts.
Förlåt. Det var oartigt. Det bara kom.
Visste du att jag tänkte säga det?
Amerikaner tycker att alla gamla ställen ser ut som Hogwarts.
Okej, där fick du mig.
Men titta. Tänk om jag hade gått på ett sånt här ställe.
Vad?
Säg det bara.
Jag gick på ett sånt här ställe.
Jag hatar dem.
Alla gamla paneler, familjevapen och latinska motton.
De säger att det här är Tyskland.
Och för tyskar.
Om man inte är tysk, är man inte välkommen.
Så…
…om du kommer från Turkiet eller Ryssland, speciellt om din pappa är en skummis…
Cafeterian kanske ska lägga till borsjtj på menyn.
Kan man förebrå henne för att vara blyg på ett sånt här ställe?
Kanske…
Jag vet inte. Det låter inte som Anna för mig.
Du var 15.
Din far bad dig att lämna allt du kände till.
Ditt hem, dina vänner, ditt språk.
-Är du arg för det? -Nej.
Jag trodde på framtiden som han lovat.
Och när du kom dit?
Nej, det är svårt för invandrare överallt.
Folk var elaka.
-Var du arg på honom då? -Nej,
för jag kom ihåg vad han lärde mig.
Att inte låta nån definiera dig genom ditt förflutna.
Att visa dem den ljusa framtid du skapar.
Jag är arg för att han glömde.
Vad menar du?
När vi förlorade huset.
När folk sa att de inte gjorde affärer med ryssar.
När den ljusa framtiden inte kom och…
Fortsätt.
Han började dricka.
Den stora, starka pappan jag kände blev liten och svag…
…och arg och…
Våldsam?
Vad gjorde du
om han blev våldsam?
Jag läste tidningar.
Jag gömde mig i mitt rum med
Vogue, Vogue Deutsch, Vanity Fair, Harper's Bazaar.
Jag ville lära mig allt.
Så att jag kunde bli vad som helst.
För att…
…jag trodde fortfarande på en ljus framtid.
Och jag skulle göra vad som krävdes för att ta mig från Eschweiler.
Bort från flickorna i skolan.
Bort från
min far.
Vad är den för?
Du gråter.
Fråga om han vet vad som hände med villan.
Han säger att industriområdet som var en kemisk anläggning
brann ner kring -80.
Jag antar att myndigheterna upptäckte att huset var förorenat,
så Vadim fick riva det.
Bodde Anna i en förorenad villa?
Sålde Vadim verkligen kylskåp?
Villan var utdömd.
Han fick den för ingen ville ha den,
och Anna var bara en märklig skolflicka.
Ursäkta, hörde jag er säga Anna?
Förlåt att jag avbryter, men är du amerikan?
Pratade ni om Anna Sorokina?
Kände du henne?
Tyvärr.
Hon gjorde min gymnasietid till ett helvete.
En lärare sa att hon var blyg.
Vad vet lärare?
Hon var lite tyst när hon flyttade hit.
Och hennes tyska var dålig, men sen blev hon besatt av kläder.
Klädde sig bättre än alla.
Blev nån slags modepolis.
Okej. Det är vår Anna.
Har ni fortfarande det där på er?
-Prost! -Prost!
Hon var elak om hon inte tyckte om dina kläder,
vilket var varje dag i mitt fall.
Och alla skrattade.
Allvarligt, Clara? Du var värst.
-Du ville att hon skulle gilla dig. -Inte alls!
Hon hade en märklig makt. Sen fick vi veta om pappan.
Vad var det med pappan?
Folk sa att han var en gangster eller nåt.
Att han hade slagit nåns förälder.
Folk var rädda.
Rädda för Anna också.
Ja.
Ser du?
Det är nåt stort här, eller hur?
-Eller hur? -Kanske, ja.
Kanske?
Vi har pratat med halva stan.
Vad har vi fått? Skvaller, rykten…
Du har rätt. Förlåt.
Det är bara en intervju som spelar roll. Vadim.
Men Vadim pratar inte med oss.
Vi ska få honom.
Så när du lämnade Tyskland, flydde du från nåt.
Jag flydde till nåt.
Den vackra världen i tidningarna.
Världen som inte existerar.
Fast det gör den.
I London, Berlin, Paris, New York.
Med deras nätter, fester.
Jag drack två glas champagne
och tittade på de vackra människorna runt mig och tänkte:
"Jag klarade det. Jag är här."
"I världens mitt."
Sen kommer en ful person,
eller så berättar nån en tråkig historia,
eller de sätter på dålig musik
och då är man ingenstans igen.
Så,
du dricker ett tredje, ett fjärde…
…du tar några piller och…
…undrar var den bästa festen är.
Kanske i LA.
Kanske på Chateau Marmont.
Sen vaknar man här.
Den bästa festen.
Vadim?
Det är påstridigt…
Inga reportrar!
Jag skrev storyn. Jag känner din dotter.
Hon sitter ensam i en cell på Rikers.
Jag vet inte vad du är, oligark, gangster,
men du är hennes far, och du borde hjälpa henne.
Jag kan hjälpa dig om du pratar med mig.
Mira, kan du?
Hon är en bra person,
hon är bara lite stressad.
Hon fick precis barn.
Jag vet inte om det är relevant.
Men hon vill fråga dig några frågor
om din dotter och…
…jag lovar att vi inte stör sen.
Okej.
Vi pratar.
Han kan inte förklara vad Anna gjorde.
Han kan inte förstå det.
Hon ville alltid ha mer.
Hon läste alltid tidningar, ville ha det bästa av allt.
Många flickor tittar i tidningar.
De flesta begår inte bankbedrägeri.
Hon blev oförsiktig.
I Moskva säger de:
"Varför spara pengar när man kan köpa ett par Manolo Blahniks?"
"Gud skulle inte regna på en flicka i såna skor."
Vadim…
…det jag tänker säga är känsligt. Men…
…många tycks tro att
du har pengar undangömda nånstans.
Inklusive din egen dotter.
Jag vet inte vad som är sant eller inte, men…
…det är många rykten som far omkring här i stan.
Många här tror att du är nån slags oligark.
Eller pengatvättare.
Eller en…
…gangster.
Han har bara försökt försörja familjen.
Får vi träffa familjen?
Och får vi komma hem till dig?
Har du familj?
Har du inte familj, barn, dem du älskar, skulle du vilja att det här…
Det värsta är att jag agerar precis som han.
Dricker för att glömma problemen.
Försöka fly undan honom och till slut bli som han.
Nästa fråga?
Det var… allt.
Var det allt?
Jag skriver ut dig.
Jag tror det som hände var en olycka,
och jag tror inte att du kommer skada dig själv.
Men…
…fundera på en avvänjningsklinik.
Rehab?
Det finns ett visst stigma knutet till det ordet,
men det vi gjorde här idag, var bara en början.
Ett samtal kommer inte att förändra ditt liv.
Förändringen du behöver
ska vara genomtänkt, målmedveten, för dig och ingen annan.
Det kräver arbete.
Det är…
Rehab, jag bara…
…det låter så vulgärt.
Du blir förvånad.
Speciellt här.
LA har några av världens mest bekväma anläggningar.
ANNADELVEY JAG ÄR I THE BU SUBBOR!
Gruppterapin börjar kl. 18.00,
så du är ledig fram till dess, ta din tid och gör dig hemmastadd.
Av diskretionsskäl tillåter vi inte fotografier.
Jag antar att ett inte skadar.
Och en sak till.
Jag tror inte vi har ett betalningssätt registrerat.
Tar ni banköverföringar?
Fattar du det här?
Schysst pool.
Hon sa att jag borde hälsa på, som om vi var vänner.
Som om hon inte stal 60 000.
-Håller inte snuten på? -Värdelösa.
Otroligt att hon ligger vid poolen
medan jag inte svarar när kreditkortsföretaget ringer.
Om man byter namn officiellt, kan de inte tvinga en att betala.
Vad? Lugn! Försökte hjälpa dig.
Lätt för dig att säga. Hon betalade dig.
Varför är du så lugn?
Jag låter inte Anna ta nåt mer av mig.
Ingen mer tid, ingen mer uppmärksamhet.
Jag önskar att jag var sån, du är inte ens arg.
Så här är det med ilska.
När du är arg, är du bara en figur i nån annans historia.
Men när du släpper ilskan, tar du tillbaka din egen historia.
Du blir din egen huvudperson igen.
Fasen alltså. Såg du det?
Han tänkte slita av mig huvudet.
Jag tror att han skämdes.
En så defensiv man måste ha mycket att dölja.
Familjen ansätts av reportrar.
-Jag tror inte… -Tänk dig honom som pappa.
Jag har fått allt om bakfoten.
Tänk om Anna inte blev den hon är
på grund av, men trots, sin pappa.
Tänk om han prostituerade henne?
Det skulle förklara varför hon aldrig pratar om det förflutna.
Hur konstig hon blir om sex.
Hennes fixering av äldre män.
Oz, Danny Rose, Alan Reed!
Jag tror att det vi såg var en väldigt stressad man.
En trött man med ett hårt liv.
Du känner inte Anna.
Ett tråkigt liv producerar ingen Anna.
Vi ses sen.
Vivian.
New York är så förbrukat.
Idag sticker alla de bästa konststudenterna från Yale till LA.
Så, ja.
Därför vill jag etablera min stiftelse härute.
Okej.
Vi pratade om radikal medkänsla med oss själva.
Ursäkta mig.
Rachel, du ringer äntligen. Jag saknar dig.
Vet du vad? Jag saknar dig också.
Bäst för dig.
Jag är i LA för Vanity Fairs New Establishment Summit,
och Anna,
det har varit spänt
mellan oss,
men du är en bra person
och menar alltid väl.
Jag hoppades att vi kan träffas för lunch.
Lägga det gamla bakom oss. Nystart?
Herregud. Ja.
Jag är på ett ställe i Malibu.
Om jag sms:ar adressen, kan du hämta mig?
Självklart. Jag kan vara där om en stund.
Okej. Hejdå. Vi ses.
-Jag har gått vilse. -Mamma. Pappa.
-Jag ska gå. -Pappa.
Du är den som skrev om vår dotter?
Kom in då.
Dagliga affirmationer är en påminnelse om ditt eget värde.
Ni kommer att se resultat på lång sikt.
Jag måste gå. Jag ska på lunch.
Är Spago ännu populärt?
Anna, du kan inte bara gå. Det här är rehab.
Det är inte ett fängelse.
POOL - TENNISBANOR FITNESS CENTER - MEDITATIONSTRÄDGÅRD
Rachel, var är du?
Jag är här. Jag står runt hörnet.
Anna Sorokina?
Vad fan? Jag ska träffa en vän.
Rachel? Rachel!
Rachel!
Vi har en arresteringsorder från New York.
Vad? Jag…
Jag går upp med henne.
Öl?
Visst.
Han ber om ursäkt för att han skrek på restaurangen.
Det har varit stressigt med er alla här.
Alla vilka?
Är du den enda, tror du?
Varje dag. Mejl, telefonen, folk som kommer hit.
Anna Delvey. Delvey!
Jag har aldrig hört det.
Hittade hon bara på det?
Var tror du hon fick det ifrån?
Nej. Det gör vi inte.
Ingen journalism.
Hallå, allt är inte mitt fel.
Nån hade skrivit om henne.
Hon gjorde dåliga saker och nu är hon berömd.
Vad har vi med det att göra?
Jag försöker förstå det.
Förlåt att jag trängde mig på. Men…
…jag hör en massa rykten.
Rykten, ja. Alltid rykten.
Sen vi kom hit, "läskiga ryssar".
Ja, han säljer heroin i kylskåpen.
De har sovjetiskt guld nedgrävt i trädgården.
Vem vet? Jag kanske har Rasputins penis i ett skåp.
Och nu är dottern ett kriminellt geni.
Förutom att det är sant.
Hon måste ju ha lärt sig någonstans?
Jag försöker förstå var.
Snälla.
Du är mamma?
Sen ett par månader.
Det är lättare att tänka att hennes far, eller jag, är monster.
Det är bättre att tro att monster gör monster.
För att vi tror att vi gör barnen.
Vi tror att vi formar dem och skapar dem till det de blir.
För vi hjälper dem, älskar dem och visar dem vägen.
Men, nej.
Vi gör dem inte.
Barn kommer inte "från". De kommer "genom".
Så hon var alltid så här.
Du vet, ibland
får man ett barn som min Ivan, och deras själ är ens egen själ.
Ibland får du ett barn som…
…är en främling.
Anna var en främling. I hela sitt liv.
En kall främling.
Men…
Vet ni att hon försökte begå självmord?
I Kalifornien?
Varför skulle nån
som inte bryr sig om andra, med sånt självförtroende,
så fri från självtvivel, göra det?
Jag trodde att jag kunde hitta en ledtråd här.
Något mörkt i hennes förflutna. Jag blev besatt.
Du bryr dig om henne.
Hon är bra på att få folk att bry sig om henne.
Men om vi har lärt oss släppa taget, då kan du det med.
Ni släppte taget?
Er egen dotter?
Nej.
Hon var alltid onåbar.
-Vivian? -Är du uppe?
Vad har du på dig?
En lång historia.
Du,
jag ska ändra min biljett och åka hem tidigare.
Uppföljningsartikeln då?
Du ska få betalt, men jag lägger ned.
Det hennes föräldrar berättade borde inget barn få höra.
-Förlåt att jag drog ut dig hit. -Skojar du?
När jag kunde ha varit i skolan och transkriberat.
Det här var mycket roligare.
Ska vi gå in? Glöm inte väskan.
Manhattans åklagarväsende tillkännager
åtalet mot Anna Sorokin.
Miss Sorokin är även känd som Anna Delvey.
Miss Sorokin står åtalad i staten New York
för två fall av grov stöld av första graden,
tre fall av grov stöld, andra graden,
och ett fall av grov stöld, tredje graden,
och stöld av tjänster.
Vad du än gör, nämn inte Mets.
Domaren är ett Dodgers-fan,
och tror att de är tillfälligt i LA
och ska tillbaka till Brooklyn.
Och att Mets är inkräktare.
-Fattar du? -Hej, Todd.
Anna?
Det där är min klient.
Nästa gång vi ser henne kommer hon att ha overall.
Jag visste att det skulle gå illa…
Vad gjorde hon i LA?
Jag tror hon var på rehab.
Rehab?
Hur vet du det?
Hörni, jag tänkte inte säga nåt, men…
…vi pratade i mobilen när hon blev arresterad.
Allvarligt?
Det var ett sammanträffande.
Det var overkligt.
Det var hemskt.
Jag hoppas de behandlar henne väl.
Kan ni tänka er?
Anna i fängelse?
Du kan nog det.
Jag gillar dina tatueringar. De är så gulliga.
Vi har saknat dig.
Mina bröst kommer att explodera.
Det här kom på posten.
Vad i…
Vänta lite.
Kära Vivian, förlåt om det här inte är perfekt, jag använder Google Translate.
Min fru skulle ha dödat mig om hon visste att jag skickar detta,
men jag kan inte låta bli att undra varför min dotter ville skada sig själv.
Sjukhuset skickade de här.
Jag hittar inget svar i dem.
Du kanske kan det. Vadim.
INLEDANDE PSYKIATRISK UTVÄRDERING
INSKRIVNING PSYKIATRISK VÅRD BESVÄR - SJÄLVMORDSFÖRSÖK
-Kom du för att be om ursäkt? -Håll käften.
För alla andra var din far en rik affärsman
som skulle göra dig rik.
För läkaren här var han en alkoholist som du flydde ifrån.
Det är inte Annas historia.
Du ville inte begå självmord.
Jag behöver mer rosé.
Kan ni skicka upp nån om 20 minuter?
Om jag inte hör dem, säg att dörren är olåst.
En till bluff.
Du lurade alla i New York
och sen åkte du till LA och fortsatte.
Jag lät dig lura mig med.
Jag försökte inte begå självmord.
Folk älskar snyfthistorier.
Alla vill hjälpa till.
Varför gjorde hon sig allt besvär, tänkte jag.
Hon kunde ha gömt sig.
Men hon lurade sig in på rehab.
Sen kollade jag visumlagarna. Ditt visum hade nästan gått ut.
Men klockan stannar för sjukhusvistelser och rehab.
Du köpte dig tid.
Vad gör du?
Sluta.
Är det inte det du vill?
Du löste fallet. Du är en undersökande reporter.
Varifrån fick du dem?
Din far.
Min far?
Ja.
Jag träffade honom. Han är ingen bricka.
Eller påhittad. Eller ett monster.
Han är en far som älskar dig.
Var är han då?
Varför är han inte här?
Du har gett många anledning att ge upp hoppet om Anna Delvey.
Men, Anna,
jag är här för dig.
Jag hejar fortfarande på dig.
Jag är här för att säga att du inte behöver fortsätta med det här.
Du kan göra nåt nytt.
Döda Anna Delvey.
Vad menar du?
Jag menar, sluta luras.
Sluta låtsas.
Erkänn. Säg att du är ledsen.
Be att få göra överenskommelsen.
Var med din familj. Bli Anna Sorokina igen.
Vad? Erkänna att jag är kriminell?
Det är inte min historia.
Vad är din historia?
Du är journalisten.
Du ska räkna ut det själv.
Istället får du titta på med alla andra.
Nu går vi!
Undertexter: Kerstin Teglof