EN NETFLIX-SERIE
Smuk.
Det er sent.
Fantastisk.
MÅSKE HAVDE HUN SÅ MANGE PENGE, AT HUN MISTEDE OVERBLIKKET
Det er sent.
Undskyld, er det en postpartum-ting?
Jeg vil trøste dig, men har læst, jeg skal…
-Trøst mig. -Du skrev en fremragende artikel.
Mens du var gravid.
Og nu har vi en ny pige at være besat af.
Ikke?
Jo.
Den falske arving svindlede sig angiveligt
til tusindvis af dollars i gourmetmåltider,
luksushotelværelser og privatfly.
Kilder siger, hun også snød Manhattans glitterati
og kastede æg i ansigtet på de største kendisser
fra kunstverdenen, ejendomshandel, mode og Wall Street.
Hej, venner.
I snakkede om hende til brunch, I lagde hendes tøj på Pinterest.
De Celine-solbriller…
I dag drømmecaster vi Anna Delvey-historien.
Jeg er besat af den historie og kan jeg bare…
Okay, "futurist-kæresten"?
Michael Cera, har jeg ret?
Michael Cera? Hvad fanden?
Ja, hun havde ikke narret mig eller mine venner.
Hvorfor det?
Let. Håret.
Hun skal investere i en god hårmaske.
Det er min pige.
Det er min pige!
Flot øjenskygge.
Nej.
Du kan gå ind.
I andre kan sætte jer.
Jeg er berømt.
Okay, så…
Hvad? Vil du have ros?
Nej, bare…
Du gjorde det godt. Det er bare…
Hvad?
Jeg troede nok i al den tid, at du var
en rigtig journalist.
Jeg har brugt hundreder af timer.
Måneder med interviews, research, faktatjek.
Hvis folk omkring mig havde gjort deres job,
ville lånene være blevet godkendt,
min trustfund være udbetalt, og jeg ville sidde i Park Avenue
i stedet for her med dig.
Det er fakta.
Jeg er en seriøs person, du får det til at lyde, som om jeg fandt på det.
Som om jeg er en løgner.
Det er, fordi du løj.
Der er ingen trustfund. Det har der aldrig været.
Din far er ikke en solar-magnat.
KNS Trucking and Cooling, det er din fars virksomhed.
Juridisk lavede research til artiklen.
Vi bekræftede det.
Der er ingen arv. Ingen formue, ingen kunstsamling, ingenting.
Trucking and Cooling, kalder han det sådan nu?
Anna, giv slip.
Se dig omkring.
Hold op med at foregive.
Som den "journalist" du er,
forstår du vel, at min far, som er russisk flygtning,
kan have hemmeligheder at skjule?
Du fandt endda på navnet.
Jeg sagde jo, at Delvey er min mors pigenavn.
Jeg ville klare mig alene.
Ikke med min fars hjælp.
Okay, fint.
Hvis du var så sikker på, pengene kom, og du fik succes,
hvad med det, du gjorde i LA?
Jeg ved ikke, hvad du hentyder til.
På Chateau Marmont, da du…
Da jeg hvad?
Tiden er gået.
Hundreder af timer, måneders research,
og du ved stadig ingenting om mig.
Du har tabt dig.
Hey, du har fået babyen.
Tillykke.
Hvortil?
Chateau Marmont.
Slottet på Sunset.
Hvor Jean Harlow stak af fra sin bryllupsrejse for at duske Clark Gable.
Hvor James Dean hoppede ud af et vindue for at få en rolle.
Hvor John Belushi…
Åh. Så meget vil det ikke koste at køre til West Hollywood.
Ikke for at køre, men for at tie stille.
Kan du tro det?
Der er gået to måneder, og det er stadig i nyhederne.
"Varsler Anna Delvey slutningen for influencere?"
"Anna Delvey er toppen af millenial-kultur."
"Påviste Anna Delvey fejlene i USAs immigrationssystem"?
Det stopper ikke.
Viv.
Undskyld, jeg…
Hun er ikke en gevinst, ikke en meme…
Jeg føler, alle har misset den virkelige historie.
Den virkelige historie?
Noget med klasse, social mobilitet…
Identitet under kapitalisme. Jeg ved det ikke.
Måske er det min skyld. Måske…
Fandt jeg den ikke.
Du satte hele internettet i brand.
Den historie du fandt, virkede.
Så forlod hun Central Saint Martins og fik en praktikplads på Purple,
som er et klamt fransk blad, du ikke får lov til at læse.
FALSK TYSK ARVING
Hvad?
Det er en meme.
Falsk Tysk Arving
"Enden på Sovjetunionen betød slutningen på en levemåde.
For russere høje som lave,
var det både en katastrofe og en mulighed.
En mulighed for at finde et nyt liv."
Udover et fuldt køkken,
har penthouselejligheden en spisestue.
Perfekt til gæster.
Tæpperne er fra en…
Hvad er det?
Jeg håber, De er tilfreds.
Næsten.
Jeg vil have en god flaske rosé.
Sig, du så det.
Så hvad?
Annas Instagram, palmetræer. De teglsten.
Det er Chateau Marmont.
Hvad?
Chateau Marmont. Hotellet.
Et hotel. Jeg forstår ikke.
Anna er i LA, hun bor på Chateau. Du kan arrestere hende.
Hvem? Mig?
Jeg ved ikke, politiet?
Hvor gerne jeg end ville,
kan jeg ikke få LAPD til at lede efter din veninde.
Dommeren gav hende mødeordre.
Som er værdiløs.
Ved du, hvor mange udestående ordrer, der er?
Ti.
Millioner.
Så hvad? Vi lader hende slippe?
Jeg havde en sag.
Du sagde "mønster af tyveri."
Gør du ikke dit job?
Ved du, hvad der er på min dagsorden? Ti mord.
En terrorsag. Det er mit job.
Dine feriepenge er ikke min prioritet.
Mellem os,
ser det ud til, hun snød bankfolk.
Vi går stille med det,
for det vil sætte magtfulde folk i forlegenhed.
Men statsadvokaten taler om at udpege en storjury,
se hvor langt vi kan komme.
Du er ikke alene. Du er ikke glemt.
Det bedste du kan gøre, er at vente.
Vent på storjuryen.
Tak for mødet.
Tak, fordi du kommer ind i din barselsorlov.
Tillykke, forresten.
Tak.
Helten vender tilbage.
Har du set ChartBeat?
Anna Delvey er vores bedste historie i fem år.
Sociale medier går amok.
Telefoner ringer, udgivere, annoncører.
"Hvad er det næste for Vivian?"
De beder om din vurdering af Elizabeth Holmes.
Eller Trump. Det Hvide Hus som 12 George.
Vi sagde til dem, at du er ude af spillet en periode.
Det var derfor, jeg ville mødes.
Jeg ved, hvad jeg vil nu.
Fortsæt.
Slå den ud af banen.
Jeg går nu. Jeg elsker dig. Hej.
Hvor skal du hen?
-Jack! -Undskyld, hvor skal du hen?
Tyskland.
Hvorfor?
Hvad hvis hun ikke er falsk?
Hvis hun ikke er en falsk arving?
Hvad hvis hun har sagt sandheden?
Pengene hun havde i New York. Hvor kom de fra?
Rygterne om, at hun hvidvasker penge.
Alle de mistænkelige svar fra forældrene.
Slap af.
Det kan være større end Anna.
Det kunne være større end nogen ved…
Jeg ved, det er dårlig timing.
Jeg hader ikke at være hos hende.
Jeg kan ikke forestille mig at være på et andet kontinent,
men alt er arrangeret.
Bladet har købt min billet, hotel…
Og hyret en oversætter.
Og det er kun en uge.
Det er mit ansvar som journalist.
Det er bare… som journalist,
burde du så ikke holde afstand fra dine emner?
Pigen er en sociopat.
Hun narrede alle de mennesker til at tro, hun havde penge,
og hvad hvis hun nu narrer dig også?
Det er ikke så enkelt. Hun er ikke sociopat.
Hvordan ved du det?
Ud fra det, der skete på Chateau Marmont.
Der er mere til historien, end vi ved.
Men jeg åbnede denne Pandoras æske, og nu må jeg lukke den.
VENTER PÅ DEN OVERFØRSEL.
Jeg taler ikke tysk. Jeg skal møde min far.
Åbn, tak.
Den er låst. Jeg har ikke koden.
Jeg skal tage den til min far.
Hov! Stop!
Hov, hov!
For dit besvær.
Kom med os.
Hvor skal vi hen?
Til din far.
1. JANUAR 2016 ANNA FORENES MED SIN FAR I TYSKLAND
Mira, din oversætter.
Undskyld, jeg skræmte dig.
Tak. Nej, nej. Jeg dagdrømte bare.
Forestiller mig Anna forlade Rusland og ankomme her alene.
Jeg prøver at forestille mig, hvordan hun var som lille.
Også dig?
Jeg lovede mig selv, jeg ikke ville være fangirl,
men jeg elskede sgu din artikel.
Hvor sødt af dig.
Det gjorde alle. Alle tyskere var sådan: "Har vi skabt det?"
Jeg går på journalistskolen,
og alle e-mailede hinanden,
sådan, det er sådan, man skriver en narrativ artikel.
Tak. Det er meget tilfredsstillende.
Da min professor så,
dit blad søgte en oversætter…
-Ja. -Der var hård kamp.
Bestikkelse kan have fundet sted.
Alle tiders.
Du er vågen.
Hvem er du?
Det kommer vi til.
Kan du sige, hvem du er?
Anna.
Hvilken ugedag er det?
Jeg ved aldrig, hvad dag det er.
Ved du, hvor du er?
Det ligner et skide hospital.
Godt.
Jeg er psykiater, Andrew Millikan.
Du er på Cedars Sinai Hospital i Los Angeles.
Ved du, hvorfor du er her?
Du blev fundet bevidstløs ved et tomt glas Xanax.
Du er så dramatisk.
Jeg var stresset og ville bare sove.
Vi genoplivede dig. Du var i respirator et stykke tid.
Du er ret heldig.
Okay. Tak. Jeg går nu.
Jeg skal stadig foretage en fuld evaluering,
og du er tvangsindlagt.
Det betyder, du er her i 72 timer, eller indtil vi tager andre skridt.
Hvad vil du gøre, hvis jeg går? Slå mig ihjel?
Jeg vil slå alarm.
Så vil fysioterapeuter tilbageholde dig.
Jeg er ikke bange for fysioterapeuter.
Og jeg skal melde det til politiet.
Så lad os begynde.
Fyren her, Vadim,
Annas far, hævder at være en almindelig ingeniør,
som kæmpede for familien efter Sovjetunionens fald.
Han emigrerede til Eschweiler,
byen vi er på vej til nu.
Han driver en transport- og kølevirksomhed.
-Ved ikke, om jeg tror på det. -Hvorfor ikke?
Anna boede ikke beskedent, da hun forlod Eschweiler.
Praktikpladser i Berlin og Paris.
Indskrevet på Central St. Martins og rejste efter en uge.
Kan en lastbilchauffør have råd til det?
Og…
Er det en lastbilchaufførs hus?
Så hvor tror du, pengene kom fra?
Undskyld.
Nybagt mor-problem.
Nå, men,
pengene, jeg er ikke sikker,
men jeg tror, vi må kigge på den russiske historie.
Sovjetunionen falder,
pludselig er alle statsejede miner, fabrikker,
hele landet er til salg.
Dem, der snupper det, bliver utroligt magtfulde.
Eschweiler!
Men russerne bliver trætte af de gangstere,
og de vælger en ny præsident, Vladimir Putin,
som begynder at slå ned på dem.
Så oligarkerne begynder at gemme penge i udlandet.
De gemmer dem i små europæiske byer bag kedelige frontvirksomheder
som transport og køling.
Og højdepunktet for den vilde pengestrøm?
2006. Samme år Anna kommer til Tyskland.
Anyeshka!
Du er virkelig her!
Hvad er der sket?
Glem det.
En flaske… 1996 Chateau Petrus.
Hvad foregår der?
Hvad der foregår?
Vi fejrer vores nye liv sammen.
I Rusland drak du aldrig vin.
Vi havde aldrig gode ting.
En gang om året på din fødselsdag drak du en Diet Coke.
Vil du have en Diet Coke?
Vi spiste aldrig på restaurant.
Du vil synes om det.
Det lover jeg.
Vores barmanager insisterede…
Han ville sikre sig, du er klar over, at den flaske koster 3.000 euro.
Meget betænksomt.
Jeg tager den. Tak.
Og også en Diet Coke.
Du skal huske denne tjener.
Hvordan han fornærmede os. Fordi vi er udlændinge.
Folk her går ud fra, vi er fattige, desperate, beskidte.
Men, Anka, jeg har venner nu.
Magtfulde venner.
Vi er ikke fattige længere.
Jeg kan lide min vin sød.
Du må overvælde de mennesker med din overlegenhed.
Så Anna smuglede penge for sin far?
Måske…
Jeg ved, det er langt ude,
men der er vildere rygter om hende.
Og det er sagen med Anna.
For hver tre vilde ting, man hører,
er en som regel sand.
Nå.
Lad os besøge Sorokins villa.
Finde ud af, hvad der er op og ned.
Hvorfor forlod du New York?
Jeg kan lide LA om efteråret.
Sagde du til nogen, du ville være her? Venner? Familie?
Skal jeg fortælle alle alt?
Okay.
Hvad med det her?
Er der nogen, jeg kan tale med?
Nogen i Tyskland?
Hvorfor vil du tale med dem?
Det kunne hjælpe dig ud.
Mit job er at afgøre, om du er sikker at sende hjem.
Hvis jeg ville slå mig selv ihjel, var det lykkedes.
Min familie og jeg er ikke tætte.
Det er et rødt flag for en som mig.
Ikke på den måde.
Men livet i Tyskland er bare bag mig nu.
Det er bare… væk.
I journalistik er en let hånd alt.
Selv når man banker på nogens dør uinviteret.
Især da.
Find alle dine pæneste, mest venlige tyske ord frem.
Så i virkeligheden mit mindst tyske tyske.
Præcis.
Jeg tror…
Vi er næsten ved villaen.
Lige her.
Hvad fanden?
Måske har vi den forkerte adresse?
Det ligner…
Er det…
Vadim!
Lad mig være!
Vadim! Jeg må snakke med dig!
Jeg tjekkede billedet igen, og den tomme grund
er helt afgjort, hvor huset var.
Villaen, Anna voksede op i. Og nu er den bare væk.
Forsvundet.
Hvordan kan en villa som den bare forsvinde?
Ja. Sådan som han så ud,
havde han ikke så gode forbindelser.
Måske var han mindre oligark og mere mafia.
Måske opbevarede han smuglergods der.
Våben, narko…
Ja.
Politiet begyndte at snuse, han måtte brænde det ned.
-Forsikringssvindel. -Eller en rival.
Eller…
Jeg var en sofistikeret person i New York.
Jeg var den blaserte, ironifyldte belæste.
Nu jagter jeg russiske mænd ned ad gyder
og er en fuld Claire Danes.
Jeg går ned med dig.
Kom du til LA, fordi du flygter fra noget?
Hvad skulle jeg flygte fra?
Jeg ser bare beviserne.
Du kom på en enkeltbillet, sagde intet, betalte kontant…
Det er ikke bevis på noget.
Har du læst Dostojevskij?
Ja. Men ikke siden college.
Min far elskede Dostojevskij.
Forbrydelse og straf var hans yndlingsbog.
Insisterede, jeg læste den.
Der er en figur, Svidrigailov,
og en dag, ud af det blå,
siger Svidrigailov, at han vil søge lykken i Amerika.
Han siger farvel til alle sine venner.
"Farvel! Jeg rejser til Amerika."
Ved du, hvad han så gør?
Fortæl det.
Han skyder sig selv.
I hovedet.
Nå,
i det mindste taler vi nu.
Velkommen til en lille by i Tyskland.
Lad os starte.
Se, hvem der kendte Anna, da hun var en fräulein inde ved siden af.
Han kendte familien.
Vadim prøvede at sælge ham en fryser.
Men han stolede ikke på dem.
Hvad?
Hvad sagde han?
At russere og tyrkere ikke ønsker at tilpasse sig det tyske samfund.
Sagde han det til dig?
Velkommen til en lille by i Tyskland.
Hallo.
Din pølse stinker.
Ja, jeg læste din artikel. Jeg kunne ikke tro det. Vores Anna?
Hvordan var hun her?
Det er jo det. Hun var normal.
Lidt genert måske.
Genert? Anna?
Det er svært at forestille sig.
Lidt akavet.
Hovedet i skyerne.
Måske var det bare hendes tyske, det var ikke perfekt endnu.
Jeg skal til time nu, men held og lykke.
Jeg glæder mig til at læse mere om vores lille kendis.
Det sted her ligner…
Sig ikke Hogwarts.
Undskyld. Det var uhøfligt. Den smuttede bare.
Vidste du, jeg ville sige det?
Amerikanere synes, alle gamle steder ligner Hogwarts.
Du fik mig.
Men se lige. Bare jeg havde gået sådan et sted.
Hvad?
Bare sig det.
Jeg gik sådan et sted.
Jeg hader de steder.
Alle de gamle klinker og våbenskjold og ordsprog på latin.
Det er et tysk sted.
For tyskere.
Og er man ikke tysker, er man ikke velkommen.
Hvis man er fra Tyrkiet eller fra Rusland, især hvis ens far er lidt skummel…
Måske cafeteriet vil tilføje borsjtj til menuen.
Kan man klandre hende for at være genert et sted som dette?
Måske…
Jeg ved ikke. Det lyder bare ikke som Anna.
Du var 15.
Din far bad dig forlade alt.
Dit hjem, dine venner, dit sprog.
-Hader du ham for det? -Nej.
Jeg troede på den lyse fremtid.
Da I kom til Tyskland?
Nej, det er svært for indvandrere overalt.
Folk var lede.
-Hadede du ham da? -Nej,
for jeg huskede, hvad han havde lært mig.
Ikke at lade nogen definere dig for din fortid.
Vise den lyse fremtid, man bygger.
Jeg hadede ham for at glemme det.
Hvad mener du?
Da vi mistede huset.
Da folk sagde, de ikke ville handle med russere.
Da den lyse fremtid ikke kom, og…
Fortsæt.
Og han begyndte at drikke.
Den store, stærke far, jeg kendte, blev lille og svag…
Og vred og…
Voldelig?
Hvad gjorde du,
hvis han blev voldelig?
Jeg læste blade.
Jeg gemte mig på mit værelse
med Vogue, Vogue Deutsch, Vanity Fair, Harper's Bazaar.
Jeg ville lære alt.
Så jeg kunne blive hvad som helst.
Fordi…
Jeg troede stadig på den lyse fremtid.
Og jeg ville gøre alt, hvad jeg kunne, for at komme væk fra Eschweiler.
Væk fra pigerne i skolen.
Væk fra
min far.
Hvad er det til?
Du græder.
Spørg, hvad der skete med villaen.
Han siger, industriparken, der var en kemikaliefabrik,
brændte ned i 1980'erne.
Sundhedsstyrelsen opdagede, at huset var kontamineret,
så Vadim måtte rive det ned.
Anna boede i et kontamineret hus?
Vadim solgte virkelig køleskabe.
Huset var kondemneret.
Han fik det, da ingen ville have det,
og Anna var en akavet skolepige.
Undskyld, sagde du Anna?
Undskyld jeg afbryder, men er du amerikaner?
Snakkede I om Anna Sorokina?
Kendte du hende?
Gid jeg ikke gjorde.
Den sæk gjorde mit liv et helvede.
En lærer fortalte os, hun var genert.
Hvad ved lærere?
Hun var stille, da hun flyttede hertil.
Og hendes tyske var dårligt, men så blev hun besat af tøj.
Begyndte at klæde sig bedre end os.
Blev som modepolitiet.
Okay. Det er vores Anna.
Går I stadig i det?
-Prost! -Prost!
Hun var led, hvis hun ikke syntes om ens tøj,
hvilket for mig var hver dag.
Alle grinede bare.
Seriøst, Clara? Du var den værste.
-Du ville have, hun kunne lide dig. -Nej!
Hun havde magt over folk, og vi vidste om hendes far.
Hvad med ham?
Folk sagde, han var en gangster eller noget.
Og at han bankede nogens forældre.
De var bange for ham.
Og bange for Anna.
Se?
Der er noget her, noget stort, ikke?
-Ikke? -Måske, jo.
Måske?
Vi har snakket med halvdelen af byen.
Og hvad har vi? Sladder, rygter…
Du har ret, beklager.
Der er kun et interview, der tæller. Vadim.
Men Vadim vil ikke snakke med os.
Vi tvinger ham.
Så da du forlod Tyskland, løb du væk fra noget.
Jeg løb mod noget.
Den smukke verden i bladene.
Den verden findes ikke.
Jo, den gør.
I London, Berlin, Paris, New York.
Med deres nætter, fester.
Jeg var to glas champagne inde i festen,
jeg ville se på de smukke folk omkring mig og tænke:
"Jeg gjorde det. Jeg er her."
"I verdens centrum."
Så dukker en grim person op,
eller nogen fortæller en kedelig historie,
eller noget dårlig musik starter,
og så er man ingen steder igen.
Så man drikker et tredje glas, et fjerde…
man tager nogle piller og…
…tænker, hvor den bedste fest er.
Måske er den i LA.
Måske er den på Chateau Marmont.
Og så vågner man her.
Den bedste fest af alle.
Vadim?
Det er aggressivt…
Ingen journalister!
Jeg er ikke hvem som helst. Jeg startede historien. Kender Anna.
Hun er alene i en celle i Rikers.
Jeg ved ikke, hvad du er, oligark, gangster,
men jeg ved, du er hendes far, og du burde hjælpe.
Jeg kan hjælpe dig med at hjælpe hende, hvis du taler.
Mira, kan du?
Hun er en virkelig rar person,
hun er bare lidt stresset nu.
Og hun har lige født?
Ved ikke, om det er relevant.
Hun vil bare stille dig et par spørgsmål
om din datter…
Og så lader vi dig være i fred.
Fint.
Vi taler.
Han kan ikke forklare, hvad Anna gjorde.
Han kan ikke selv forstå det.
Hun ville altid have mere.
Hun kiggede i blade, ville have de bedste sko, tøj.
Mange piger læser i blade.
De fleste laver ikke banksvindel.
Hun blev hæmningsløs.
I Moskva siger man:
"Hvorfor spare op til en regnvejrsdag, når man kan købe Manolo Blahnik-sko?"
"Gud vil ikke regne på en pige i de sko."
Vadim…
Det jeg vil sige, er lidt følsomt, men…
Mange mennesker er af den opfattelse,
at du har penge gemt et sted.
Inklusive din egen datter.
Jeg ved ikke, hvad der er sandt eller ej, men…
…der er mange rygter i byen.
Mange her tror, du er en oligark.
Eller at du hvidvasker penge.
Eller er en…
…gangster.
Han har kun prøvet at forsørge sin familie.
Kan vi møde din familie?
Kan vi komme og se dit hus?
Har du familie?
Har du ikke familie, børn, personer du elsker, ville du ønske det her for…
Det værste er, at jeg opfører mig præcis som ham.
Drikker for at undgå mine problemer.
Som at flygte fra ham og ende med at blive som ham.
Næste spørgsmål?
Det er det, faktisk.
Det er det?
Jeg udskriver dig.
Jeg tror, det der skete, var et uheld,
og jeg tror ikke, du er til fare for dig selv.
Men
jeg anbefaler et ophold på et narko- og alkoholbehandlingscenter.
Afvænning?
Jeg ved, der er et stigma hæftet på det ord,
men det vi gjorde her i dag, var bare en start.
En god samtale vil ikke ændre dit liv.
Den forandring du behøver,
bevidst, meningsfuld, for din egen skyld.
Det kræver arbejde.
Det er…
Afvænning, jeg…
Det lyder så sølle.
Du tror det ikke.
Især her i byen.
LA har nogle af de mest behagelige faciliteter.
JEG ER I THE BU KÆLLINGER!
Gruppesessionen er kl. 18.00,
så indtil da kan du bare gøre dig bekendt med området.
Af privathedsgrunde tillader vi ikke fotografier.
Okay, et skader vel ikke.
Og en ting til.
Jeg tror ikke, vi har en betalingsform registreret.
Tager I en overførsel?
Kan I tro det her?
Fed pool.
Hun sagde, jeg skulle besøge hende i LA.
Som om hun ikke stjal 60 stærke fra mig.
-Er strømerne på det? -De er ubrugelige.
Tænk, hun sidder der ved en pool,
mens jeg undgår opkald fra mit kreditkortselskab.
Jeg hørte, at hvis man ændrer navn, kan de ikke tvinge en til at betale.
Hvad? Slap af! Jeg prøver at hjælpe.
Let for dig at slappe af, hun betalte dig.
Og hvorfor er du så afslappet?
Jeg lader ikke Anna tage mere fra mig.
Ikke mere tid, ikke mere opmærksomhed.
Bare jeg havde din Zen, du er slet ikke vred.
Det er sådan med vrede.
Når du er vred, er du en figur i en andens historie.
Men når du lader vreden gå, generobrer du din egen historie.
Bliver din egen hovedperson igen.
Men fuck. Så du det?
Det så ud, som om han ville rive hovedet af mig.
Jeg tror, han var pinligt berørt.
En så defensiv mand må have meget at skjule.
Familien blev chikaneret.
-Jeg tror ikke… -Kan du tænke dig ham som far?
Jeg har måske galt fat i det.
Hvad hvis Anna ikke blev den, hun er,
på grund af sin far, men på trods af ham.
Hvad hvis han prostituerede hende?
Det ville forklare meget, hvorfor hun ikke taler om sin fortid.
Hvor underlig hun er omkring sex.
Hendes besættelse af ældre mænd.
Oz, Danny Rose, Alan Reed!
Jeg tror, vi så en mand under stort pres.
En træt mand med et hårdt liv.
Du kender ikke Anna.
Et kedeligt liv producerer ikke Anna.
Jeg finder dig senere.
New York er så udvasket.
Alle de bedste fra kunstakademiet tager direkte fra Yale til LA.
Så ja.
Derfor overvejer jeg at starte min stiftelse her.
Nå, men vi snakkede om radikal selv-medfølelse.
Undskyld mig.
Rachel, du ringede endelig, kælling. Jeg savner dig.
Ved du hvad? Jeg savner også dig.
Det har du bare at gøre.
Jeg er faktisk i LA til Vanity Fair New Establishment Summit,
og, Anna,
det har været lidt anspændt
på det sidste,
men jeg ved, du er god,
og du altid mener det godt.
Jeg håbede, vi kunne mødes til frokost?
Lade fortiden hvile. Starte forfra?
Åh, gud. Ja, tak.
Jeg er på det her sted i Malibu.
Du får adressen, kommer du og henter mig?
Selvfølgelig. Jeg kan være der om lidt.
Okay. Hej. Vi ses.
-Undskyld. Jeg er faret vild. -Mor. Far.
-Jeg går. -Far.
Er du hende, der skrev om vores datter?
Du må hellere komme ind.
At bruge de daglige bekræftelser, er en påmindelse om jeres værdi.
I burde se resultater i længden.
Jeg smutter. Jeg har en frokost.
Er Spago stadig en ting?
Du kan ikke bare gå. Det er afvænning.
Det er ikke et fængsel.
Rachel, hvor er du?
Bare ud ad porten. Jeg er lige rundt om hjørnet.
Anna Sorokina?
Hvad fanden? Jeg skal møde min veninde.
Rachel?
Du har en udestående arrestordre i New York.
Hvad? Jeg…
Jeg tager hende ovenpå.
Øl?
Ja.
Han undskylder for at råbe ad dig i restauranten.
Det har været stresset med alle jer.
Alle hvem?
Tror du, du er den eneste?
Hver dag. E-mail, telefonopkald, banken på døren.
Anna Delvey. Delvey!
Har aldrig hørt det.
Fandt hun bare på det?
Hvor tror du, hun har det fra?
Nej. Det gør vi ikke.
Ingen journalisme.
Det er ikke kun min skyld.
Hvis ikke jeg, så havde andre skrevet det.
Hun er jeres datter. Hun gjorde grimme ting og er nu berømt.
Hvad har vi med det at gøre?
Det prøver jeg at finde ud af.
Undskyld, jeg trængte mig på. Men…
…jeg har hørt så mange rygter.
Ja, altid rygter.
Siden vi kom hertil, "skræmmende russere."
Hun sælger heroin i køleskab.
De har sovjetisk guld begravet i haven.
Hvem ved? Måske har jeg Rasputins penis i et skab.
Og nu er vores datter en kriminel superhjerne.
Bortset fra, at det er rigtigt.
Og hun har lært det et sted, ikke?
Jeg prøver at finde ud af hvor.
Værsgo.
Du er mor?
Et par måneder nu.
Det er let at forestille sig hendes far og mig som uhyrer.
Det er bedre at tro, uhyrer skaber uhyrer.
For vi tror, vi laver børn.
Vi tror, vi former dem og skaber dem, de bliver til.
For vi gør for dem, vi elsker dem, og vi vejleder dem.
Men nej.
Vi skaber dem ikke.
Børn kommer ikke "fra." De kommer "gennem."
Så hun har altid været sådan.
Somme tider
har man et barn som min Ivan, og deres sjæl er ens sjæl.
Og somme tider har man et barn som…
…er en fremmed under ens tag.
Anna var en fremmed. Hele sit liv.
En kold fremmed.
Men…
Ved du, hun prøvede at begå selvmord?
I Californien?
Hvorfor ville en,
der ikke interesserer sig for nogen, en så selvsikker,
en uden selv-tvivl, prøve at gøre sådan noget?
Jeg troede, jeg kunne finde en ledetråd her.
Noget mørkt i hendes fortid. Jeg blev besat.
Du holder af hende.
Hun er god til at få folk til at holde af sig.
Men hvis vi har lært at give slip, så kan du også.
Har I bare sluppet hende?
Jeres egen datter?
Nej.
Hun var altid uden for rækkevidde.
-Vivian? -Er du stadig oppe?
Hvad har du på?
En lang historie.
Du,
jeg ændrer min billet og tager tidligere hjem.
Hvad med følge-artiklen?
Du skal nok blive betalt, men jeg dropper den.
Det, hendes forældre sagde, bør ingen børn høre.
-Beklager, jeg hev dig med herud. -Seriøst?
Når jeg kunne have siddet og transskribere bånd.
Det her var meget sjovere.
-Vi går ind. Husk din taske. -Ja.
Distriktsadvokaten i Manhattan meddeler,
der er tiltale mod Anna Sorokin.
Fr. Sorokin er også kendt under alias Anna Delvey.
Fr. Sorokin er tiltalt i New York stats højesteret
for to tyveriforsøg af første grad,
tre tyveriforsøg af anden grad,
et tyveriforsøg af tredje grad
og tyveri af ydelser.
Nævn endelig ikke Mets.
Dommeren er en gammeldags Dodgers-fan,
mener, de kun er midlertidigt i LA
og kommer tilbage til Brooklyn.
Og Mets er usurpatorer.
-Forstået? -Hej, Todd.
Anna?
Det er min klient!
Næste gang vi ser hende, er hun i kedeldragt.
Jeg vidste, hun ville falde…
Hvad lavede hun i LA?
Hun var vist på afvænning.
Afvænning?
Vidste du det?
Hør, jeg ville ikke sige det, men…
Jeg snakkede med hende, da hun blev anholdt.
Seriøst?
Sikke et sammentræf.
Det var surrealistisk.
Det var frygteligt.
Bare de behandler hende godt.
Kan I forestille jer?
Anna i fængsel?
Du kan sikkert godt.
Gud! Elsker dine tatoveringer. De er så søde.
Vi har savnet dig.
Mine bryster eksploderer.
Det her kom til dig.
Hvad i…
Øjeblik.
Kære Vivian, tilgiv mig, hvis dette ikke er perfekt, jeg bruger Google Translate.
Min kone ville slå mig ihjel, hvis hun vidste, jeg sendte det til dig,
men som dig, undrer jeg mig over, hvorfor min datter ville skade sig selv.
Hospitalet sendte os dette.
Jeg kan ikke finde svaret der.
Måske kan du. Vadim.
INDLEDENDE PSYKIATRISK EVALUERING
INDLÆGGELSESFORMULAR SELVMORDSFORSØG
-Jeg håber, du kommer for at undskylde. -Klap i.
For alle andre var din far en millionær,
der ville gøre dig rig.
Her er han en voldelig alkoholiker, du flygtede fra.
Det er ikke Anna Delvey.
Du ville ikke dø.
Hej, jeg skal bruge mere rosé.
Kan du sende nogen om 20 minutter?
Hvis jeg ikke svarer, så er døren ulåst.
Det var et nummer.
Du snød alle i New York,
så tog du til LA og snød dem der.
Og jeg lod dig snyde mig også.
Jeg sagde ikke, jeg forsøgte selvmord.
Folk elsker bare tudehistorier.
Alle vil gerne hjælpe.
Men så tænkte jeg, hvorfor alt det besvær?
Hun kunne gemme sig overalt.
Men hun snød sig specifikt ind på afvænning.
Så kiggede jeg på USAs visumlove. Dit var ved at udløbe.
Men uret stopper ved indlæggelse, inklusive afvænning.
Du købte tid.
Hvad laver du?
Stop.
Er det ikke det, du vil?
Du løste sagen. En rigtig dybdeborende journalist.
Hvor kommer de fra?
Din far.
Min far?
Ja.
Jeg mødte ham. Han er ikke en brik.
Eller en fantasi. Eller et uhyre.
Han er en far, der elsker dig.
Så hvor er han?
Hvorfor er han her ikke?
Du har givet mange en grund til at opgive Anna Delvey.
Men, Anna,
jeg er her stadig for dig.
Jeg hepper stadig på dig.
Og jeg siger bare, du behøver ikke fortsætte med det her.
Du kan gøre noget nyt.
Slå Anna Delvey ihjel.
Hvad mener du?
Drop svindlen.
Stop spillet.
Indrøm, hvad du gjorde. Sig undskyld.
Tag forliget. Rejs tilbage til Tyskland.
Vær hos din familie. Vær Anna Sorokina.
Indrømme, jeg er en forbryder?
Det er ikke min historie.
Hvad er så din historie?
Du er journalisten.
Det er meningen, du selv skal finde ud af det.
I stedet må du bare se med, sammen med alle de andre.
Lad os gå!
Tekster af: Elisabeth Falsnæs Hansen