‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אז, את מוכנה?‬
‫אני מוכן.‬
‫היום הגדול מגיע.‬
‫חבר המושבעים הוא ערב רב‬ ‫אבל אנחנו צריכים רק חלק מהם,‬
‫כנראה נשים, שאולי יאהבו אותי,‬ ‫בלתי אפשרי שלא, או שירחמו עלייך.‬
‫עם מה שאת מנסה לבנות ולהשיג.‬
‫אם לא הדרך שלך להגיע לשם.‬
‫מה האסטרטגיה שלנו?‬
‫כל העסק תלוי בשתי מילים,‬
‫קרבה מסוכנת.‬
‫כשהשופטת תיתן הנחיות לחבר המושבעים‬ ‫לדון על פשע בכוונת תחילה,‬
‫זו ההגדרה שהיא תדחוף להם‬ ‫בשביל שיגיעו לגזר דין.‬
‫היא הולכת לבקש מהם להחליט‬
‫אם את היית בקרבה מסוכנת לביצוע פשע.‬
‫עכשיו, האישומים הזניחים יותר.‬
‫מלון הביקמן, המטוס ששאלת,‬
‫אנחנו נדפקנו, יש יותר מדי ראיות.‬
‫הדרך היחידה להיחלץ מזה‬
‫היא אם כל חבר המושבעים יתאהב בך בטירוף.‬
‫אבל פורטרס, סיטי נשיונל,‬ ‫ורייצ'ל ויליאמס המזדיינת,‬
‫האישומים החמורים, יש לנו סיכוי.‬
‫אנחנו יכולים לטעון בתוקף‬
‫שאת מעולם לא היית קרובה‬ ‫באופן מסוכן לביצוע אף אחד מהפשעים האלה.‬
‫אז אתה טוען שאני כושלת?‬
‫בלהיות פושעת גאונה?‬
‫כן. זו העבודה שלי.‬
‫הקמתי עסק.‬
‫וזה יהיה חלק מהטיעון שלי,‬
‫אבל זה לא מבחן גמר במנהל עסקים,‬ ‫זה החופש שלך שבסיכון.‬
‫אז אני חייב להוכיח להם‬ ‫שאת לא היית קרובה בכלל‬
‫להשיג משהו מהכסף הזה לעמותה שלך. אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫עוד שאלות?‬
‫מה אני לובשת?‬ ‫-לא באמת מזיז לי.‬
‫זאת אומרת, בית המשפט מספק בגדים.‬
‫פשוטים אבל…‬
‫יש לי מותג לשקול.‬
‫בנוסף, זה שונה עבור נשים.‬ ‫אני באמת צריכה להסביר לך את זה?‬
‫פשוט תשיג לי סטייליסטית.‬ ‫-את לחוצה.‬
‫יש תחושה של חוסר שליטה.‬
‫ראיתי את זה המון.‬
‫מוטב להיראות צנועה,‬ ‫ללבוש את בגדי בית המשפט,‬
‫אני אציג לראווה‬
‫את הילדה הקטנה, הצעירה,‬ ‫השאפתנית ובעלת הכוונות הטובות שאת,‬
‫ויהיה לנו סיכוי…‬
‫לשכנע את כל הממזרים המסכנים‬ ‫שנתקעו בחבר המושבעים‬
‫שאת לא היית קרובה באופן מסוכן‬ ‫לרמות את רייצ'ל או כל אחד מהבנקים האלה.‬
‫אוקיי?‬
‫תודה. קוד.‬
‫אמרת שתי מנות חמות לעשר דקות.‬
‫תני לי עוד 20 דקות‬ ‫ואתן לך ארבע. עכשיו לכי.‬
‫ותפיצי את השמועה!‬
‫יו.‬
‫יו גם לך.‬
‫מי הסטייליסטית בהזמנה שלך,‬ ‫זו שמלבישה ראפרים?‬
‫נטשה.‬ ‫-כן.‬
‫את חושבת על סגנונות למשפט…‬
‫אני חושבת על כלבה מנהיגה,‬ ‫אבל גם כזו צעירה ומתחנחנת.‬
‫כמו שילוב של לוליטה ומילדרד פירס,‬ ‫רק עכשווי.‬
‫יש לך כסף?‬
‫את יודעת שיש לי מצלצלים.‬
‫חכי, אומנם את בכלא‬ ‫אבל אסור לך להשתמש בסלנג.‬
‫תקשרי בינינו, אחזור אלייך.‬ ‫-כלומר, תעשי לי טלפון?‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, למה?‬
‫תשלחי הודעת אזהרה לפני שאת מתקשרת לחברה.‬
‫חשבתי שחלית בסרטן,‬ ‫או שאת בהיריון או חרא כזה.‬
‫לא, אני בסדר,‬
‫אבל יש לי חברה בצרה, במשפט שמתחיל מחר.‬
‫מפורסמת…‬
‫רמאית הסוהו? כן, אני יודעת.‬
‫בא לך לסגנן אותה?‬
‫כדי שהיא תרמה אותי גם? לא תודה.‬
‫זו היא, אני הולכת…‬
‫נטשה, אנה. אנה…‬
‫נטשה, היי! תודה רבה שאת עושה את זה.‬
‫תקשיבי, המחיר שלי זה 1,200 ליום רק להיות…‬
‫כן! כן. כמובן.‬
‫אני אדאג שאבא שלי‬ ‫יעביר לך את התשלום ברגע שנתחיל.‬
‫מגניב, אז מה הווייב?‬
‫אז, התמונות מהמשפט הזה הולכות לחיות לנצח.‬
‫הן יכולות באמת להגדיר‬ ‫את כל הזהות שלי בהמשך אז…‬
‫אז בלי לחץ.‬
‫אוקיי, חייבת לסיים.‬
‫אוקיי. הבנתי אותך.‬
‫בואי נשאר קלאסיות עם נגיעה מודרנית.‬
‫מקצועית עם חספוס בוהמי צעיר.‬
‫מושלם. הצלמים יהיו מאחוריי‬
‫במשך רוב המשפט אז אסור להזניח את הגב.‬
‫אני? בחיים לא.‬
‫אלוהים, התאורה שם.‬
‫פלואורסצנט עליון דפוק,‬ ‫צללית חזקה יכולה לכבוש הכול.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני דואגת לך, אנה.‬
‫תודה.‬
‫קחי.‬
‫ויויאן. איך את?‬
‫אז, מי עוד מסקר את המשפט שלי?‬
‫מאיפה אני יודעת? הפוסט, כנראה.‬
‫הפוסט, כמובן, אבל מה לגבי הטיימס?‬
‫הטיימס? הניו יורק טיימס?‬
‫או הרשתות?‬
‫אני לא יודעת כמה עניין לאומי יש במקרה הזה.‬
‫אבל את יכולה לגרום להם להתעניין.‬
‫אני מדווחת על המשפט, לא מקדמת אותו.‬
‫סיקור נוסף עוזר גם לך, לא?‬
‫אנה…‬
‫מאשר את הדיווחים שלך,‬
‫אלא אם את מרוצה מכך שזו סתם כתבה מקומית.‬
‫את לא רוצה סיבה להשוויץ?‬ ‫-אני מנתקת עכשיו.‬
‫את צריכה גם לעשות כתבה על רייצ'ל,‬ ‫להראות איזו רמאית מפוקפקת היא.‬
‫להתראות, אנה.‬
‫ספודק ושות'.‬
‫את טוד, עכשיו.‬
‫אני חושש שהוא לא נמצא כרגע, אנה.‬
‫אתה משקר, אלקסי.‬
‫תרצי להשאיר הודעה?‬
‫אתה יודע, הכרתי המון דמויות צבעוניות פה.‬
‫רוצחות, מתנקשות,‬
‫אתה יודע, לא היה לי מושג‬ ‫כמה זול זה להזמין חיסול. לך היה?‬
‫כאילו, ברצינות,‬ ‫כמו המחיר של תיק שאנל מזויף.‬
‫ברצינות. אתה קולט?‬ ‫-תרצי להשאיר הודעה?‬
‫תגיד לטוד להתקשר לאבא שלי.‬
‫תגיד לו או להעביר עשרת אלפים‬ ‫בשביל לשלם לסטייליסטית שלי‬
‫או שיביא אותם כשהוא מגיע למשפט.‬
‫אני איידע אותו.‬
‫ואלקסי, אל תשקר בפעם הבאה.‬
‫- טוד -‬
‫ישנה טיפה של אנה בכולנו.‬
‫כולם משקרים טיפה.‬
‫אנחנו כולנו, כל אחד מאיתנו, בפנים…‬
‫יש טיפה של אנה בכולנו.‬
‫לא בי.‬
‫אולי ניפחתם את קורות החיים,‬ ‫הפרזתם בנאום המכירות,‬
‫שיחקתם בפילטרים ברשתות החברתיות.‬
‫מודה.‬ ‫-כולנו עושים את זה.‬
‫כל אחד מאיתנו נהפך למותג,‬
‫לדמות, לשקר שאנחנו מקרינים לעולם.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫זה טוב?‬ ‫-מאוד.‬
‫אז מה?‬ ‫-מה?‬
‫תאשרי, תבקרי, תעזרי.‬ ‫כל דבר מזדיין, חוץ מלשתוק.‬
‫היא בת מזל שיש לה אותך.‬ ‫-נכון?‬
‫זה היה כפל לשון?‬
‫יש לה אותי? את חושבת שאני בכיס שלה?‬
‫קדימה, מגס.‬ ‫-אני פשוט…‬
‫אני רוצה להעביר קדימה לחופשת האביב.‬
‫אני רוצה חול בבהונות הרגליים‬ ‫ומרגריטות בשתי הידיים.‬
‫אני רוצה קרב בנות משפחתי‬ ‫בקצה הרדוד של הבריכה המחוממת,‬
‫ואני רוצה שהמשפט הזה יהיה מאחורינו.‬
‫גם אני רוצה.‬
‫את חושבת שלא?‬
‫איזה זין.‬
‫חבר המושבעים ימות עליך.‬ ‫תפיל אותם מהרגליים.‬
‫כן.‬
‫כן, לא, אני בדרך.‬
‫בקסטר.‬ ‫-מקו.‬
‫מי זה?‬
‫עיניים ואוזניים. שליח של סיי.‬
‫פרקליט המחוז התחיל להתעניין.‬
‫היי, פספסתי משהו?‬
‫עדיין מחכים.‬ ‫-איפה אני אמורה לשבת?‬
‫קבוצת אנה זה הצד הזה.‬
‫קבוצת רייצ'ל זה הצד הזה.‬
‫נף, מותק, אני שווייץ בכל זה.‬
‫מה זאת אומרת היא לא לבושה?‬ ‫-הנאשמת בתלבושת בית הכלא.‬
‫מה הסיפור, מר ספודק?‬
‫אני לא בטוח מה העניין, כבודה.‬
‫מה נטשה אמרה?‬ ‫-היא שלחה הודעה, היא מסרה את הבגדים.‬
‫למה היא לא…‬ ‫-תירגעי. אני שולחת.‬
‫בכל שנותיי,‬
‫התעכבתי משום שכיוונו עליי אקדח באולם הזה,‬
‫אבל מעולם לא בגלל תלבושות.‬
‫אם תרשי לי לדבר איתה…‬
‫סבורני שבית המשפט מספק בגדים לנזקקים.‬
‫כן. אני מודעת.‬
‫עוד כוכב זהב לתעודה שלך, פרקליטה.‬
‫הנאשמת מסרבת ללבוש אותם.‬
‫אני הולכת לשתות מהקפה הקר הזה, מר ספודק,‬
‫וכשאסיים,‬
‫אם הלקוחה שלך לא תהיה לבושה מולי,‬
‫אני אהיה עצובה עד עמקי נשמתי.‬
‫כן, כבודה.‬
‫ואל תיתן לגודל הג'מבו להטעות אותך.‬
‫אני שותה מהר.‬
‫תתלבשי. אנחנו לא יכולים‬ ‫לתת לבית המשפט לחכות.‬
‫זה טירוף.‬ ‫-הבגדים האלה מטורפים.‬
‫אני מעדיפה ללבוש את הסרבל שלי.‬
‫אסור לך.‬ ‫-למה?‬
‫כי רושם ראשוני חשוב עבור המושבעים‬
‫ונראה שאת מרגישה יותר מדי בנוח‬ ‫בסרבל של הכלא.‬
‫והשופטת לא תאשר את זה. זה אסור על פי חוק.‬
‫זה נראה רע באולם הדיונים‬ ‫ועלול להוביל לפסילת משפט.‬
‫את הופכת אותה לאויבת מהיום הראשון.‬
‫כל שנייה שאנחנו מעכבים את…‬
‫אז תשיג לי בגדים שאני יכולה ללבוש.‬
‫שימי את הבגדים המזדיינים. זה פוגע בך, אנה.‬
‫פוגע בי? אני בסדר.‬
‫תגיד לה ללבוש את הבגדים של ביהמ"ש.‬ ‫-אמרתי.‬
‫היא הסתכלה עליי‬ ‫כאילו ביקשתי ממנה לזיין אותה בתחת.‬
‫איפה הבגדים המזדיינים?‬ ‫-ברייקרז. נטשה מסרה אותם אמש.‬
‫יש לה אחרים?‬ ‫-אני לא תופסת אותה…‬
‫תביאי אותם לפה.‬ ‫-אני לא תופסת אותה.‬
‫אני חושבת שהיא ישנה אחרי לילה…‬ ‫-תעירי אותה.‬
‫אני לא עובדת אצלך.‬
‫זה כל כך דפוק.‬
‫יש לנו 30 דקות עד שהשופטת תתעצבן עליי.‬
‫כדאי שתעשה קניות.‬ ‫-אני?‬
‫תשברו את הראש, יש לי משמרת.‬
‫אוקיי, זה… אני בבית המשפט,‬ ‫אני לא יכול ללכת לקנות בגדים.‬
‫אני לא יכולה להשתתף בהגנה של אנה!‬
‫זה יהיה לא אתי, חציית קו אדום עיתונאי.‬
‫טוב, אני גבר מזדיין.‬
‫תגידי לי אילו גרבונים לפחות?‬
‫אתה חושב שגרבונים הולכים להיות…‬ ‫-מה הבעיה איתם?‬
‫בסדר!‬
‫אבל אתה תיתן לי‬ ‫גישה לכל מסמכי הגילוי בתיק הזה.‬
‫הכול. הטלפון של אנה, הדוא"ל,‬ ‫כל מה שיש לתביעה, אני רוצה.‬
‫כן. זין. מה שתרצי. פשוט לכי.‬
‫היי, ברוכה הבאה ל…‬ ‫-עסקים, מתוק, צנוע. עכשיו.‬
‫הם ממש שם.‬ ‫-תראי לי.‬
‫שטוחות, שחורות, מידה 37.5. קדימה!‬
‫ויויאן בטח חשבה שזה שרוך או חגורה או משהו.‬
‫תאונה חיובית.‬
‫אבל זו לא התחלה טובה לקבוצה שלנו.‬
‫אני ממש מאוכזבת מההכנה שלנו ביום הראשון.‬
‫אנחנו חייבים ללכת!‬
‫עכשיו!‬
‫אל תפריע לכניסה שלי.‬
‫את בסדר?‬
‫תודה רבה שהצטרפת אלינו, מיס סורוקין.‬
‫שוטר, תכניס את המושבעים.‬
‫ב-11 באוקטובר, 1944,‬
‫פרנק סינטרה פתח‬ ‫את תאטרון פרמאונט בטיימס סקוור.‬
‫נשים התרגשו מהמראה של תכול העיניים.‬
‫הן התעלפו פשוטו כמשמעו.‬
‫עבור הציבור, זה היה אפקט סינטרה,‬
‫אבל במציאות, הוא נוצר אסטרטגית‬ ‫על ידי היחצ"נים של סינטרה.‬
‫שילמו לנשים בשביל שיתעלפו.‬
‫ושישלחו נשיקות, ויזרקו בגדים על הבמה.‬
‫אמבולנסים ואחיות‬ ‫הוצבו מחוץ לתאטרון בכוונה.‬
‫הכול משום שאם הוא יכול לעשות את זה פה…‬
‫הוא יעשה את זה בכל מקום.‬
‫אנה הגיעה לניו יורק‬ ‫בדיוק כמו שחלקכם הגעתם.‬
‫נחושה ומלאת חיים, נרגשת מההזדמנויות.‬
‫בת 25 בלבד.‬
‫בלי הורים עשירים. בלי קשרים.‬
‫בלי ייחוס מבית ספר יוקרתי.‬
‫אנה לא יכלה לחכות להזדמנויות.‬
‫היא הייתה חייבת ליצור אותן.‬ ‫כולנו יכולים להתחבר לזה.‬
‫יש טיפה של אנה בכולנו.‬
‫כולם משקרים טיפה.‬
‫בין אם זה בקורות חיים,‬ ‫או בנאום מכירות, או ברשתות החברתיות.‬
‫אנחנו חושבים שהעולם השתנה‬ ‫עם הרשתות החברתיות.‬
‫כל אדם נהיה מותג.‬
‫דמות שמראים לעולם. שקר.‬
‫אבל מה שהיה נכון עבור אנה‬ ‫היה נכון עבור סינטרה.‬
‫לפעמים צריך להעמיד פנים עד שמצליחים.‬
‫אז, אנה פעלה בהתאם‬ ‫והפכה להיות האדם שרצתה להיות.‬
‫אדם שיקבל את השטיח האדום‬ ‫מהאליטה של ניו יורק.‬
‫היא נתנה לכולם להאמין‬ ‫לסיפור שהם רצו להאמין לו.‬
‫זה לא היה פשע כשסינטרה עשה את זה.‬
‫זה לא פשע עכשיו.‬
‫האנשים שאתם תשמעו מהם,‬
‫רצו להאמין שאנה הייתה יורשת גרמנייה‬
‫כי הם הרוויחו מזה.‬
‫זה מה שהם קיבלו.‬
‫לרגע לא הייתה לאנה כוונה לגנוב כסף.‬
‫כל האנשים שייכנסו לכאן‬
‫וישבו בכיסא הזה, רצו לתת לאנה כסף‬
‫משום שהם רצו לעשות איתה עסקים.‬
‫להיות קרובים לאנה דלבי!‬
‫היורשת הגרמנייה!‬
‫האם הם היו רוצים‬ ‫לעשות עסקים עם אנה סורוקין?‬
‫זרה ממעמד הביניים? לא.‬
‫אנה הייתה חייבת להעמיד פנים עד שתצליח.‬
‫אתם יכולים לשפוט אותה על זה.‬
‫לחשוב שהיא לא אתית.‬
‫כמו שחלק יחשבו שסינטרה היה לא אתי‬
‫כשביים נשים מתעלפות בהופעות שלו.‬
‫אבל זו לא עבירה.‬
‫והאמת היא, מה שאתם צריכים לזכור יותר מכול…‬
‫הראיות יראו לכם שאנה מעולם לא הייתה קרובה,‬
‫קל וחומר בקרבה מסוכנת,‬ ‫להשיג את ההלוואות האלו‬
‫או לגנוב מכל מי שישב בכיסא הזה‬ ‫ויספר לכם אחרת.‬
‫אף. לא. דולר. אחד.‬
‫תודה לכם.‬
‫קו הגנה של סינטרה. אמיץ.‬
‫בעיה מנהלית אחת אחרונה, כבודה.‬
‫בתאריך מאוחר יותר, אנחנו נכניס לראיות‬
‫את התוכן של הטלפון והמחשב הנייד של הנאשמת‬
‫מכיוון שציפינו לתקשורת‬
‫בין הנאשמת ואנשי הקשר השונים שלה.‬
‫אני רוצה להזהיר אותך שהיו תקלות טכניות‬
‫במחלקת המחשוב שלנו עקב קריסת מחשב.‬
‫ואת יודעת, הדבר המרכזי‬ ‫הוא שרוב המיצגים שלנו‬
‫הם במצב שבו הם יהיו ניתנים להצגה,‬
‫הבעיה היחידה שנשארת‬ ‫והצבנו אותה בעדיפות גבוהה…‬
‫מה היא…‬ ‫-אשאל את טוד.‬
‫ישנם שני עדים שיעידו בנוגע לעניינים אלו.‬
‫- ויויאן‬ ‫מה הנזק שלה? -‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-איפה כולם?‬
‫היא רוצה לדעת איפה כולם.‬
‫כולם? מי אלה כולם?‬
‫התקשורת?‬
‫הציבור שלה? מה שזה לא יהיה.‬
‫רק לתקשורת מותר לצלם פה.‬
‫את מהתקשורת, תצלמי את.‬ ‫-למה זה?‬
‫אייחצן את האירוע. שימי לב.‬
‫רואה את הצלמים האלו,‬ ‫אלו הדיילי מייל, ניו יורק פוסט, אייפי.‬
‫הם מפרסמים ללא הפסקה.‬ ‫אם את רוצה תמונות, תשתמשי בשלהם.‬
‫- צור שם משתמש‬ ‫אנהדלביאופנתביתמשפט -‬
‫- אנה בלבן כמו מלאך! -‬
‫המדינה מזמנת את אלן ריד.‬
‫והאם סיפקת את השירותים שלך‬
‫כשקישרת אותה עם בנקים שאולי יתנו הלוואה?‬
‫עשיתי זאת.‬ ‫-האם הנאשמת שילמה עבור השירותים האלו?‬
‫לא.‬
‫וגם אחרי שהמשכת לעבוד,‬
‫וחייבת על כל השעות האלו‬ ‫בתוספת שכר טרחה שלא שולם‬
‫בתעריף של 1,000 דולר לשעה,‬ ‫הצלחת לקרב את אנה‬
‫להשגת הלוואה מאושרת, או להעברת כסף לחזקתה?‬
‫לא.‬
‫האם זו אשמתה של מרשתי‬ ‫שלא ניהלת את העסק שלך כמו שצריך?‬
‫המדינה מזמנת את גבריאל קלטרבה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היא מסרה לך רישיון נהיגה ללא מקום הולדתה,‬
‫ומסמך נאמנות מזויף‬ ‫שנכתב על ידיה בגרמנית במיקרוסופט וורד.‬
‫כתובת מזויפת של העסק של אביה בחו"ל.‬
‫זה נכון.‬
‫היית אומר שהנאשמת הייתה בלתי נלאית?‬
‫שלא עצרה עד שתשיג את הלוואה מפורטרס?‬
‫היא הייתה עקשנית, כן.‬
‫המשכת לעבוד איתה‬
‫כי היית מעוניין בה מבחינה רומנטית?‬
‫כן. הוא כן.‬
‫אתה זוכר שפלרטטת עם מיס סורוקין?‬
‫לצערי.‬
‫האם אמרת לה שאתה רוצה לנשק אותה?‬
‫התנגדות.‬ ‫-מתקבלת.‬
‫כן, בהחלט אמרת.‬
‫- #אדאופנה -‬
‫בית משפט הוא מקום לא צפוי לתצוגת אופנה,‬
‫אבל הכול לגבי אנה דלבי,‬
‫היורשת הגרמנייה המזויפת שנשפטת במנהטן,‬
‫מפתיע ומרתק.‬
‫עכשיו למלתחת הבגדים של אנה דלבי‬ ‫בבית המשפט יש חשבון אינסטגרם משלה.‬
‫מי יצר את החשבון? אף אחד לא יודע.‬
‫אבל התלבושות האייקוניות של אנה‬ ‫הן עכשיו אופנה שחובה להשיג,‬
‫והכול בזכות סטייליסטית של סלבריטאים.‬
‫אני יודעת שזאת את.‬
‫יש טביעות אצבע שלך על כל ההאשטאג הזה.‬
‫קייסי, אל תאשימי אותי‬ ‫שאני משהו שאני ממש גאה שאני עושה.‬
‫מה שאת עושה זה לגרום‬ ‫לבחורה המסכנה הזו לספר את הסיפור‬
‫העצוב והמביך שלה לכל העולם‬ ‫במקום רק למושבעים.‬
‫אנה יכולה להישלח לכלא ל-15 שנים,‬
‫ואת דואגת לגבי 15 דקות הבושה של בקי?‬
‫תפסיקי לקרוא לי בקי.‬ ‫-אוקיי, קרן.‬
‫מתי את הולכת להתעורר על החיים שלך‬ ‫ולהבין שאת המזכירה של השטן?‬
‫תומכת בה וזמינה לשיחות 24/7.‬
‫ועוד איך.‬
‫יש לכן מושג מה אנה צריכה לעשות‬ ‫כדי להתקשר אליי 24/7?‬
‫מנות חמות. בכמויות.‬
‫תראו, כל אסירה מקבלת שש דקות שיחה ביום.‬
‫שש דקות.‬
‫כמות לא אפשרית בשביל ניהול הגנה משפטית.‬
‫אז בכל יום היא עובדת, סוחרת במנות חמות,‬
‫נס קפה, טמפונים מזדיינים,‬
‫בכל מה שהיא יכולה להשיג דרך המזנון‬
‫או מעסקאות עם אנשים מפחידים בטירוף,‬
‫וממירה הכול לדקות.‬
‫שעות מזדיינות של עבודה בכל יום.‬
‫זו עבודה קשה. אני מכבדת את זה.‬
‫כשאתן תתנהגו בדרך שאני מכבדת,‬ ‫תגיעו למקום העבודה שלי ותגידו שלום.‬
‫עד אז, תמיד נחמד, מיס קרן,‬
‫וטוב לראות שבחרת צד, מיס שווייץ.‬
‫- ערוץ הבידור!‬ ‫משמר הדלבי -‬
‫לאנה יש רעיון מאוד ברור‬
‫של מה שהיא רוצה‬ ‫ואיך שהיא מציגה את עצמה לעולם.‬
‫אני מקווה שהבגדים שבחרתי‬ ‫יוכלו לשקף את הכוח שלה‬
‫ואת העוצמה שלה בעולם העסקים‬ ‫ואת חוש האופנה האדיר שלה.‬
‫התקשורת הופכת את אנה לאיזו סוג של ריהאנה.‬
‫איזו אייקון אופנה חרוצה.‬
‫את משחקת אותה בבית המשפט,‬ ‫אבל סיי יראו את הסיקור הזה‬
‫וממה שאני יכולה לומר, הם זוכרים רק טעויות,‬
‫והם מתגמלים רק על שלמות כאן.‬
‫זה כזה לא הוגן.‬ ‫בטח נקבל נזיפות מבקסטר מחר.‬
‫הוא מתווך לא רלוונטי.‬
‫העניין של סיי ידלג לדבר הנוצץ הבא אחרי זה.‬
‫אני זו שזוכרת טעויות ומתגמלת רק על שלמות.‬
‫בקסטר בא והולך.‬
‫אם אני אפסיד אישום אחד בתיק הזה,‬ ‫לא אשכח זאת לעולם.‬
‫לשארית חיי.‬
‫אז, תשכחי מבקסטר‬
‫ותמצאי לי את העדות של רייצ'ל‬ ‫לחבר המושבעים הגדול‬
‫שביקשתי ממך לפני עשר דקות.‬
‫אלוהים.‬
‫זאת אומרת, לאנה יש מעריצים.‬ ‫הם מתחילים להטריל אותי עכשיו.‬
‫זה הולך להיות יותר גרוע‬ ‫כשאני אעלה לדוכן העדים. זין.‬
‫אצטרך לשנות את הזהות שלי.‬
‫הם יכולים לגלות את כתובתי?‬ ‫הם יודעים איפה אני עובדת.‬
‫את מפוחדת.‬
‫את פושעת?‬ ‫-לא.‬
‫מי כן?‬ ‫-היא כן.‬
‫האם מעלת באמון של חברתך?‬ ‫-לא.‬
‫השארת אותה חסרת ישע ברגע של חולשה?‬
‫לא.‬
‫מי עשתה את זה?‬ ‫-אנה עשתה את זה.‬
‫מי צריכה לפחד עכשיו?‬ ‫-אנה צריכה.‬
‫מי אמורה לרצות להתחבא עכשיו?‬ ‫-אנה אמורה.‬
‫אמן.‬
‫אבל עדיין, מה לגבי…‬
‫כולם הולכים לשנוא אותי אחרי שאעיד.‬
‫האם את תשנאי את עצמך?‬
‫תעמדי על האמת שלך,‬
‫מבוצרת באדיבות שלך, וספרי את הסיפור שלך…‬
‫יא כלבה רעה שכמותך.‬
‫מיס מקו, אני לא נעשית צעירה יותר.‬
‫המדינה מזמנת‬ ‫את רייצ'ל דלוש ויליאמס, כבודה.‬
‫ד-ל-ו-ש.‬
‫תודה.‬
‫וברוכה הבאה.‬
‫כן, תודה.‬
‫אני יודעת שזו לא הייתה תקופה קלה עבורך.‬
‫איפה את גרה, רייצ'ל?‬ ‫-בווסט וילג'.‬
‫ובאיזה קולג' למדת?‬ ‫-קניון קולג'.‬
‫ולמה באת לניו יורק?‬
‫רציתי להיות כתבת. ולעבוד בווניטי פייר.‬
‫והאם הצלחת?‬ ‫-כן הצלחתי.‬
‫כמה זמן לקח לך‬ ‫להשיג משרה שם אחרי שהגעת הנה?‬
‫שלושה חודשים.‬ ‫-ותוכלי לספר לנו איך?‬
‫היה לי ראיון היכרות עם מישהי שעבדה שם‬
‫והיה נראה שיש בינינו כימיה,‬ ‫אבל לא שמעתי ממנה חזרה אז…‬
‫אז שלחתי לה מכתב אל-תשכחי-אותי בכתב-יד‬
‫עם ספר שירה די חנוני כזה‬
‫וקופסה של תה בבקשה שתזכור אותי.‬
‫הגעתי לראיון יום לאחר מכן‬ ‫והתחלתי לעבוד ביום שאחריו.‬
‫מיס ויליאמס,‬ ‫לפני שנצלול לנבכי הקושי המחריד‬
‫והמאבק בניסיון שלך לקבל החזר ממיס סורוקין,‬
‫קיוויתי שתוכלי לספר לבית המשפט‬
‫איך כל החוויה הזו השפיעה על חייך.‬
‫על חיי? בטח.‬
‫בכנות, הכסף,‬ ‫הלחץ שהיא גרמה לי עם העבודה שלי,‬
‫ומשפחה, עם כמה שכל זה היה נורא,‬
‫אני מרגישה כאילו‬ ‫זה יעבור בסופו של דבר, אבל…‬
‫אבל…‬
‫היית חברה קרובה של הנאשמת.‬
‫כן.‬
‫לכן בטחת בה, הגנת עליה, עזרת לה אפילו כש…‬
‫אהבתי את אנה.‬
‫הייתי מסורה לה.‬
‫תמכתי בה, הייתי חברה טובה שלה.‬
‫חברה טובה מאוד, אתם יודעים?‬
‫אז כשפתאום היא נהפכה לאדם הקר והאכזר‬
‫שמוכן לתת לי לאבד את העבודה שלי‬ ‫ואולי ללכת לכלא‬
‫על שימוש בכרטיס חברה לעזור לה במשבר,‬ ‫הכול בשביל סגנון החיים המפואר שלה…‬
‫אני בכנות לא יודעת‬ ‫אם אוכל לסמוך על מישהו שוב אי פעם.‬
‫להכניס מישהו לחיים שלי אי פעם שוב.‬
‫כאילו, אני מקווה שזה ישתנה,‬ ‫אבל אני יכולה להרגיש כמה אני שונה עכשיו.‬
‫כמה מפוחדת ופגיעה…‬
‫כאילו, כל מה שהיא העבירה אותי…‬
‫כל השקרים והלחץ והבגידה,‬ ‫אני יודעת שאני יכולה לשרוד‬
‫אבל אני לא יודעת אם היכולת לתת אמון‬ ‫תשתנה אי פעם.‬
‫אם אהיה אני עצמי שוב מתישהו.‬ ‫אם אהיה מסוגלת להיפתח.‬
‫לאהוב.‬
‫את צריכה רגע?‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני בסדר. בבקשה.‬
‫תוכלי לומר לחבר המושבעים‬ ‫למה בחרת להפיק רווח מהחוויה הנוראה הזו?‬
‫חוב עצום.‬
‫אבל גם, הבנתי שאני סוג של, כאילו,‬ ‫תקועה בתוך הראש שלי.‬
‫משחזרת את הסצנות שוב ושוב.‬
‫אז חשבתי שהדבר היחידי‬ ‫שאני יכולה לעשות זה לכתוב את זה.‬
‫והיה לי חשוב מאוד‬ ‫שאני אהיה זו שמספרת את הסיפור שלי.‬
‫אל תדאגי, אנחנו נקבל‬ ‫את ההזדמנות שלנו איתה מחר.‬
‫אתה מדבר רוסית, נכון?‬
‫קצת.‬
‫כן.‬
‫מר סורוקין, זה טוד ספודק,‬ ‫עורך הדין של בתך.‬
‫אז בכל מקרה, אני לא בטוח כמה מהמשפט‬
‫הצלחת לתפוס מגרמניה…‬
‫אבל אני מתקשר לבדוק‬
‫אם שקלת להצטרף אלינו פיזית.‬
‫לא.‬ ‫-הוא אומר לא.‬
‫הבנתי את זה.‬
‫אז ודים, הקטע הוא, שהבת שלך טיפה מוטרדת‬
‫שזה לא אומר שאנחנו מפסידים, אנחנו לא,‬
‫אבל בהתחשב בלחצים של משפט כמו זה,‬
‫במיוחד עם כל התקשורת מסביב…‬
‫באמת אין תחליף למשפחה.‬
‫היא צריכה את המשפחה שלה כאן.‬
‫בבקשה.‬
‫הבת שלך?‬
‫במשפט במדינה זרה.‬
‫אני רק עורך הדין שלה, ודים.‬
‫אני לא יכול להיות גם אבא שלה.‬
‫אני לא יכול לעשות זאת.‬
‫אני לא יכול להיות הכול בשבילה.‬
‫הוא אמר, "יום טוב."‬
‫היי ויו, מה פספסנו?‬ ‫-לא את הכניסה של אנה, תודה לאל.‬
‫פספסנו יום אחד של העדות של רייצ'ל,‬ ‫לא נפספס עוד אחד.‬
‫הבאנו לך ארוחת צהריים…‬ ‫-אין צורך, אעדכן אתכם.‬
‫זה לא היה אמור להתחיל כבר?‬
‫לפני חצי שעה.‬
‫למה מתעכבים?‬ ‫-לא בטוחה. טוד לא עונה לי.‬
‫ניסית להתקשר?‬
‫אני חושב שזה הרבה יותר מיידי מהודעות.‬
‫הורות צמודה. לא ידעתי מה זה אומר עד עכשיו.‬
‫את עושה צחוק. אוקיי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, אני מתנצלת על העיכוב.‬
‫ככל הנראה הנאשמת שלנו מסרבת להצטרף אלינו‬
‫כשהיא מטפלת בבעיות מלתחה מתמשכות.‬
‫בעיות? מה עכשיו?‬ ‫היא קיבלה בדיוק מה שהיא ביקשה.‬
‫זה לא מה שהיא קיבלה.‬
‫אלא כמה היא קיבלה.‬
‫אני מניחה שתורי לקנות ב-H&M.‬
‫קנייה ב-H&M?‬ ‫-התור שלה?‬
‫אני פשוט… פשוט, אני… זה יכול לקחת זמן.‬
‫כדאי שתחזרו‬
‫לפני שפול ייתן‬ ‫את שולחנות העבודה שלכם למתמחים.‬
‫מה הבעיה עם הבגדים, אנה?‬
‫הם מלוכלכים.‬ ‫-אז תלבשי את אלו.‬
‫תשיג לי חדשים.‬ ‫-אי אפשר לעשות את זה שוב.‬
‫תשיג לי בגדים חדשים‬ ‫ותגיד לשופטת שאני עולה לדוכן העדים.‬
‫אוקיי, אנה, תקשיבי…‬ ‫-לא! אתה דפקת את כל המשפט הזה.‬
‫ידעתי, עם המבטא המטומטם שלך מלונג איילנד‬
‫והפרצוף המטומטם שלך‬
‫שתהיה עורך דין חרא חסר תועלת!‬
‫אנה, תסתמי את הפה ותקשיבי.‬ ‫-לא, אתה תקשיב!‬
‫אני מעידה. תגיד לשופטת.‬
‫ותגיד לנטשה להביא לי בגדים טובים יותר‬ ‫או שאפטר אותך!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫עורך הדין החרא, הזול, המכוער‬ ‫והאידיוט המזדיין שלי הוא הבעיה שלי!‬
‫אני עולה לדוכן העדים, יא קוף חסר יכולת.‬
‫דפקת את כל ההגנה הזו.‬
‫אם הייתי צריכה את הכסף,‬
‫יכולתי להתחתן‬ ‫עם הבנקאים העשירים הזבלים האלה!‬
‫אני מנסה לבנות משהו‬
‫ואתה הרסת לגמרי את המוניטין שלי!‬
‫המוניטין שלך?‬ ‫-זהו זה, אתה מפוטר! צא החוצה!‬
‫קודם כל, עלייה לדוכן העדים‬ ‫תהיה התאבדות משפטית.‬
‫שאני… אנחנו סיימנו!‬ ‫-חושף אותך לשאלות שלא כדאי…‬
‫לך תזדיין, לך תמצא מטרידן בצרה.‬
‫שאלות שיגרמו לך להיראות חמדנית,‬
‫שקרנית ורמאית עלובה עם מבטא מפחיד מזדיין.‬
‫אבל זו לא הסיבה שאת לא עולה לדוכן.‬
‫את לא עולה לדוכן כי זו ההחלטה שלי, לא שלך.‬
‫אתה מפוטר, יא אפס נחות!‬
‫אבל גם זו לא הסיבה.‬ ‫-אין לך שום זכות!‬
‫זה אולי המוניטין שלך…‬
‫זה לא רק המוניטין שלי, מניאק,‬
‫אלה החיים שלי. זה החופש שלי!‬
‫חתיכת חיקוי גרוע‬ ‫של רמאית חסרת יכולת ותועלת.‬
‫פגשתי כמויות ענקיות‬ ‫של פושעים מזדיינים בתקופתי‬
‫ואת מתחת לממוצע המזדיין בפשע,‬ ‫אז, לכי תזדייני.‬
‫ושיזדיין המוניטין שלך.‬
‫ושיזדיינו חייך המזויפים‬ ‫והמסריחים והחופש שלך.‬
‫את מסכנת את המוניטין, הזהות‬
‫והיכולת שלי לכלכל את משפחתי,‬
‫ועכשיו, עכשיו אני נראה כמו חובבן מזדיין‬ ‫כי אני לא מצליח לשלוט בלקוח שלי.‬
‫לא יכול להלביש את התינוקת.‬
‫אם אתן לך לעלות לדוכן,‬
‫זה המסמר האחרון בארון הקבורה שלך ושלי.‬
‫את תקבלי את העונש המקסימלי‬ ‫ואף אחד לא יעסיק אותי יותר בחיים!‬
‫ובצדק.‬
‫אתה יודע, זין עליי, זין עליך!‬
‫צא החוצה, אני… אבא שלי ימצא לי‬ ‫עורך דין שהוא לא איזה זבל זקן…‬
‫אבא שלך? האבא המזדיין שלך?‬
‫את לא מטומטמת, אז מה זה?‬
‫חתיכת אשליה מזדיינת‬
‫שגורמת לך להאמין שהוא בכלל מתקרב לפה?‬
‫את מאמינה לשקרים שלך?‬
‫הם בשבילי או בשבילך?‬
‫כנראה בשבילך.‬
‫כי כל שאר האנשים בחיים שלך‬ ‫שלא נטשו אותך עדיין‬
‫כבר ממש לא מאמינים להם ולא אכפת להם!‬
‫כל עוד הצ'קים שלך לא חוזרים.‬
‫אפילו אבא שלך מיצה את ההצגה המסריחה שלך.‬
‫לכן הבגדים שלך מלוכלכים.‬
‫האשליה שלך בטח ברמה אדירה‬
‫שדמיינת אפילו לרגע שהוא יגיע לכאן,‬
‫ועוד ישלם לסטייליסטית‬ ‫היוקרתית המזדיינת שלך‬
‫שתלביש אותך כמו בובת ברבי בבית משפט!‬
‫המושבעים אהבו אותה.‬
‫אכלו בכפית את השקרים שלה.‬
‫היא חסרת כישרון שחיה בסרט‬ ‫ומנסה להשיג תהילה על חשבוני.‬
‫והם אהבו אותה.‬
‫הם לא יכלו להוריד את העיניים מרייצ'ל.‬
‫אבל זה משום שהיא, היא יפה יותר ממני…‬
‫יותר חביבה.‬
‫היא יכולה להשתלב בכל מקום.‬
‫היא שחקנית יותר טובה.‬
‫זה לא המופע שלה.‬
‫זה המופע שלנו.‬ ‫-וראית?‬
‫היא גרמה להם לבכות, לעזאזל.‬
‫זה המופע שלנו. את הכוכבת.‬
‫אני הזין הזה, איך קוראים לזה?‬
‫עורך דין לוזר שמפוטר על הפרק הראשון.‬
‫לא, לא זה.‬
‫כוכב משנה.‬
‫זה שעומד לצידך כשאף אחד אחר לא מוכן.‬
‫זה שאף פעם לא נוטש אותך,‬ ‫אפילו כשאני לא מסוגל לסבול אותך.‬
‫אפילו כשאת מתייחסת אליי כמו חרא,‬
‫אני עדיין אגן עלייך‬ ‫מכל מי שחושב שאת מניאקית ושמוקית.‬
‫ואת כזו.‬ ‫את חתיכת שמוקית, אנה. שמוקית ענקית.‬
‫אבל יש לך גם ביצים.‬ ‫ביצים גדולות ומזדיינות של קרנף.‬
‫כן, אני מכבד רצח‬ ‫את הביצים הגדולות והמתנדנדות…‬
‫מהסוג שצריך כדי להשיג דברים בעיר הזאת.‬
‫אבל האנשים האלה, הם לא רואים את זה.‬
‫הם רואים שמוקית אגואיסטית‬ ‫שגונבת מחברים שלה‬
‫ופושטת על מיני ברים של מלונות מזדיינים‬
‫בכל העיר כמו איזה רקון רוסי חולה כלבת.‬
‫אני אשנה את זה.‬
‫אני אחשוף את רייצ'ל‬ ‫ואראה את הצבועה המזדיינת שהיא,‬
‫ואגיש את הביצים הגדולות הענקיות…‬ ‫-מגעיל.‬
‫…על מגש כסף מזדיין עצום‬
‫בשביל שכולם בבית המשפט ובעולם יתפעלו.‬
‫אני אהרוג בשבילך.‬
‫לא משום שמגיע לך, מגיע לך,‬
‫אלא משום שאני צריך את זה.‬ ‫משום שאני צריך את זה, לעזאזל.‬
‫בשבילי.‬
‫וכי אני יכול.‬
‫אני מוכן לקרב, לעזאזל.‬
‫אבל את צריכה להפסיק לריב איתי.‬
‫אני מעדיפה להיכנס לכלא לתמיד‬ ‫מאשר שיחשבו שאני איזו חיה בסרט.‬
‫איזו חובבנית.‬
‫איזו מלניאלית עצלנית‬ ‫שרק מחפשת קיצור דרך לתהילה ולהון.‬
‫כן. איזו רייצ'ל.‬
‫אני רוצה כבוד.‬
‫אני רוצה שתגן עליי שם בחוץ.‬
‫אני רוצה שתגן על העבודה שלי,‬ ‫על העמותה שלי. על ההישגים שלי.‬
‫אבא שלי…‬
‫כולם,‬
‫הם חייבים לדעת כמה קרובה הייתי.‬
‫הם חייבים לדעת שאני לא נוכלת.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫תתלבשי.‬
‫זה לא ראוי ובלתי מתקבל על הדעת.‬
‫יש לי פה חבר מושבעים מ-9:30.‬
‫את עומדת לדין בבית משפט פלילי.‬
‫זו לא תצוגת אופנה.‬
‫מי לעזאזל את חושבת שאת?‬
‫אני מתנצלת, כבודה.‬
‫בפעם הבאה, אשלח שוטרים‬
‫שיעטפו אותך בווילונות‬ ‫ויגררו אותך לכיסא הזה.‬
‫את מבינה, מיס סורוקין?‬ ‫-כן, כבודה.‬
‫אוקיי. בואו נכניס את חבר המושבעים.‬
‫למדנו המון על הביוגרפיה שלך מהעדות שלך.‬
‫ילדות טובה, קולג' טוב.‬
‫השגת את עבודת החלומות שלך‬ ‫שלושה חודשים אחרי שהגעת הנה.‬
‫ברכותיי על ההצלחה שלך ככתבת.‬
‫זה מעורר קנאה. כולם צריכים כזה מזל.‬ ‫-התנגדות.‬
‫שאל שאלה, מר ספודק.‬
‫הכרת את אנה לפני שפגשת אותה?‬
‫ראיתי אותה ברשתות החברתיות.‬
‫אז זו הנחה סבירה שרצית לפגוש אותה לפני כן.‬
‫היא הייתה מעניינת.‬ ‫הפיד שלה היה מעניין בעיניי, כן.‬
‫מה היה מעניין בה? או בפידים שלה ברשתות?‬
‫תמונות של אומנות, טיולים,‬
‫העורכת הראשית, אני מניחה, במגזין פרפל.‬
‫אז קריירות דומות משכו אותך?‬
‫שתיכן עובדות במגזיני אופנה.‬ ‫לאנה היה יתרון, אבל…‬
‫כן.‬
‫וכשהתחברת לאנה,‬ ‫האם אי פעם שילמת עבור משקה?‬
‫היא לא הייתה נותנת לי…‬ ‫-תעני לשאלה.‬
‫לא שאני זוכרת.‬
‫באחת מעשרות ארוחות הערב בלה קוקו‬ ‫ובמסעדות יוקרתיות אחרות?‬
‫לא שאני זוכרת.‬ ‫-טיפולי ספא? טיפולי פנים?‬
‫סאונות אינפרה-אדום?‬ ‫מסז'ים, סלוני ציפורניים?‬
‫לא. אנה הייתה מאוד נדיבה.‬ ‫-אימונים פרטיים של סלבריטאים?‬
‫לא.‬ ‫-מעולם לא שילמת על דבר מזה?‬
‫וכמה מהפינוקים השונים‬
‫אנה קנתה עבורך במהלך השנתיים שביליתן יחד?‬
‫כמו מה?‬ ‫-תתחילי בארוחות ערב ותמשיכי משם.‬
‫כמה?‬
‫אני לא זוכרת.‬ ‫-לא כתבת אותן?‬
‫לא.‬ ‫-איך תזכרי אותן עבור הספר שלך?‬
‫התנגדות, כבודה.‬ ‫-מתקבלת.‬
‫האם שיתפת פעולה עם משטרת ניו יורק,‬
‫עם בלש לעזור במעצר‬ ‫של חברה שלך, אנה סורוקין?‬
‫כן. לא הייתה ברירה…‬
‫אז למה לא הזכרת את זה‬ ‫בכתבה שלך בווניטי פייר?‬
‫לא היה לי מספיק מקום.‬
‫אבל מכל הפרטים.‬
‫כתבת על שיצאתן לעיר ביחד‬
‫ורגעי חיבור קטנים שהיו לך‬ ‫עם אנה עם ירידה יפה לפרטים.‬
‫חשבת שהאירוע הדרמטי של תכנון מבצע עוקץ‬
‫כדי לעצור את אנה‬ ‫לא היה ראוי למקום במאמר שלך?‬
‫לא היה לי מספיק מקום.‬
‫כמה משלמים לך‬
‫לכתיבת הספר על החוויה שלך עם אנה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אני לא באמת מבינה איך החוזים…‬
‫אני עורך דין, אז תני לי לעזור לך.‬
‫כתוב פה שאת מקבלת 300 אלף‬ ‫בארבעה תשלומים. אני צודק?‬
‫כן.‬
‫ועסקת הטלוויזיה שלך,‬ ‫את יודעת כמה את מקבלת עבורה?‬
‫או שאת צריכה שאסביר?‬ ‫-אני חושבת שבסביבות… 30,000.‬
‫עבור האופציה. ואז עוד 300,000 דולר‬ ‫אם התוכנית מצולמת. נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-אז בסך הכול, 630,000 דולר.‬
‫בנוסף ל-1,200 שקיבלת‬ ‫מווניטי פייר על כתיבת המאמר. נכון?‬
‫אני לא רוצה שהעדות שלי‬ ‫תתפרש שלא כהלכה או תיראה‬
‫כמזימה לרווח האישי שלי כי היא לא.‬
‫זה לא נוגע לבידור, אלא לחוק וסדר ופשע!‬
‫בשבילך זה בידור, נכון?‬
‫זה נוגע לטראומה.‬
‫זה נוגע למערכת המשפט באמריקה,‬ ‫שתזהיר אחרים כדי…‬
‫זה לא נוגע לבידור,‬
‫זה הדבר הכי טראומתי שאי פעם עברתי.‬
‫אני מבין את כל זה.‬
‫אבל החוויה הטראומטית שעברת,‬
‫מכרת אותה לשלושה אנשים שונים. נכון?‬
‫עבדתי מאוד קשה.‬
‫תעני לשאלה.‬
‫כן, כן מכרתי לשלושה אנשים שונים,‬ ‫אבל עבדתי מאוד קשה.‬
‫וכשאת אומרת שעבדת מאוד קשה,‬
‫עבדת מאוד קשה כדי להתחבר למיס סורוקין,‬
‫להרוויח מהקשרים שלה,‬
‫מהנדיבות המוגזמת שלה,‬
‫ואחרי דבר אחד שלא היה לרוחך, תקלה אחת,‬
‫עבדת מאוד קשה על שיתוף פעולה‬ ‫עם המשטרה בשביל לעצור את אנה.‬
‫עבדת מאוד קשה לפתות אותה‬ ‫לצאת ממרכז גמילה במליבו,‬
‫בתואנה שאתן נפגשות לארוחת צהריים.‬
‫עבדת מאוד קשה על החלום שלך להפוך לכתבת‬
‫על ידי מציאת דמות ויצרת סיפור עסיסי…‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫ועבדת מאוד קשה על מכירת הסיפור הזה‬
‫של החוויה שלך עם אנה למרבה במחיר, נכון?‬
‫זה לא…‬
‫אני מתחרטת שהכרתי את אנה.‬
‫לא הייתי מייחלת זאת לאיש.‬
‫זה הדבר הכי גרוע שאי פעם קרה לי.‬
‫שנתיים אחרי שהגעת לעיר הזו‬ ‫במטרה להצליח בתור כתבת,‬
‫פרסמת מאמר בווניטי פייר.‬
‫את עומדת להרוויח למעלה מ-600,000 דולר‬ ‫בעסקאות של ספר וטלוויזיה.‬
‫הכול משום שמצאת והתחברת‬ ‫והסגרת את אנה למשטרה.‬
‫אם זה הדבר הכי גרוע שקרה לך,‬
‫כולם צריכים כזה מזל.‬ ‫-התנגדות.‬
‫חוזר בי. אין שאלות נוספות, כבודה.‬
‫הלשנת על אנה?‬
‫עבדת עם המשטרה? סידרת אותה?‬ ‫פיתית אותה לצאת מהגמילה?‬
‫תראי, אני יכולה להסביר.‬
‫אני יודעת שאת בטח כועסת…‬ ‫-זה שוק.‬
‫את תדעי כשאכעס.‬
‫הייתי חייבת לשתף פעולה עם המשטרה.‬ ‫זו הייתה הדרך היחידה לקבל החזר.‬
‫למה הסתרת את זה?‬
‫התביישתי.‬
‫הרגשתי מנוצלת.‬
‫על ידי המשטרה, על ידי התובע…‬
‫אני מרגישה מנוצלת.‬
‫על ידייך.‬
‫כשחשבתי שאת איזה סוג‬ ‫של קורבן בכל זה. דאגתי לך.‬
‫אני כן קורבן בכל זה.‬
‫לפחות תוכלי לבכות לתוך כל הכסף הזה.‬
‫נראה שיישאר לך הרבה, אפילו אחרי‬ ‫שתשלמי לאמריקן אקספרס את החוב של ה-60 אלף.‬
‫אלא אם מישהו כבר שילם את זה בשבילך.‬
‫אל תסתירי ממני ברגע הזה או שאני…‬
‫אמריקן אקספרס דאגו לזה.‬ ‫הם ראו כמה משוגע המצב הזה היה והם…‬
‫אז הסתדרת ממש אחלה‬ ‫מזה שהלשנת על החברה שלך!‬
‫- מספר חסוי -‬
‫האם זה…‬ ‫-כן.‬
‫אתה הולך ל…‬ ‫-לא.‬
‫אוקיי.‬
‫אבל מה אם זה…‬ ‫-קווים. גבולות.‬
‫לחיי… החקירה הנגדית המצוינת‬ ‫שעשית לרייצ'ל היום.‬
‫יכול לעזור באישום אחד, אבל התשעה האחרים…‬
‫קתרין היא כמו איזה‬ ‫רובוט עובדות בלתי ניתן לעצירה,‬
‫מלעיטה גרונות של שבויים בראיות‬
‫עד שמרוב שהם מלאים אין מקום לשלי.‬
‫אז נשנה אסטרטגיה.‬
‫האסטרטגיה הטובה ביותר שלי‬
‫היא שהיא מעולם לא הייתה‬ ‫בקרבה מסוכנת להשגת הכסף הזה.‬
‫אני לא יכול להשתמש בה כי הלקוחה שלי‬
‫מעדיפה להירקב בכלא מאשר לאפשר לזרים‬
‫לחשוב שהיא גרועה בעסקים.‬
‫מי אמר שאתה חייב להקשיב לה?‬ ‫-אתיקה. הגינות.‬
‫מה שיידרש, נכון?‬
‫נו באמת. היית מעולה היום. קטן עליך!‬
‫כמה שיכורה את?‬
‫אני מתרגשת. אנחנו יכולים לנצח.‬
‫אנה יכולה לשבת בדיוק שם,‬ ‫על השרפרף, בעוד שבוע.‬
‫אנה בחיים לא תגיע למקום כזה.‬
‫צריך ללכת הביתה.‬
‫סביר להניח.‬
‫גבולות. גבולות, ויויאן.‬
‫כן, אני מסכימה.‬
‫מה קורה, אנה?‬
‫יש לך משהו שאני לא יודע לגביו?‬
‫חשבתי שאתה ישן.‬
‫ישנתי.‬
‫אני כל הזמן חושב שאני שומע אותה בוכה.‬
‫ואז אני מתעורר וזה בכי רפאים או משהו.‬
‫גם את שומעת אותו?‬
‫מה קרה לכל השמלות שלי?‬
‫משטרת האופנה פשטה על הדירה אחר הצהריים.‬
‫הייתי צריך לספר לך.‬
‫אני חייבת להביא בגדים לרייקרז עד 11:00‬ ‫או שהם לא יהיו שם‬
‫כשהם לוקחים אותה בבוקר,‬ ‫וזה יהיה עוד פיאסקו.‬
‫היא? מבינה, כשאני אומר "היא",‬ ‫אני מתכוון לבת שלנו. כשאת אומרת "היא"…‬
‫אלו רק בגדים, אני רק עוזרת.‬
‫הנה את!‬
‫אם הייתי מראה סרטון שלך עכשיו‬ ‫לעצמך מתקופת הלימודים,‬
‫היא הייתה מתחרפת לגמרי.‬
‫זו רק שמלה, ג'ק. למה זה מפריע לך כל כך?‬
‫זה מפריע לי שזה לא מפריע לך.‬
‫בטח שזה מפריע לי.‬ ‫אני שונאת לחשוב על בגדים.‬
‫אני שונאת להיות הרחק מהבת שלי.‬ ‫אני שונאת לנסוע לרייקרז.‬
‫אז למה?‬
‫כי אני יצרתי את המפלצת הזאת.‬
‫עכשיו העיניים של כל עולם עליה.‬ ‫אין לה אף אחד.‬
‫יש המון סיבות טובות לכך שאין לה אף אחד.‬
‫אני צריכה להביא את זה לרייקרז, אז…‬
‫איך אתה מעז לומר לי דבר כזה?‬
‫במשך חודשים ידעת על החופשה הזאת!‬
‫זו אשמתי שהמשפט הזה נגרר?‬
‫כלום לא באשמתך. מה פתאום?‬ ‫-אני לא יכול להפקיר את מרשתי!‬
‫להעביר אותה לפרקליט שותף זו לא הפקרה.‬
‫לא היית שם, אפילו פעם אחת, לתמוך בי.‬
‫אין לך מושג, עם טונות של תקשורת,‬ ‫אני לא יכול פשוט לוותר…‬
‫עכשיו אנחנו יודעים מה באמת העניין.‬ ‫-מה?‬
‫אתה רוצה להיות שם בשביל מסיבת העיתונאים,‬
‫כדי שכמה חברים מהכיתה שלך בבית ספר למשפטים‬
‫יוכלו לראות את פניך בטלוויזיה. פתטי.‬
‫על הזין שלי…‬ ‫-אם זה היה תיק של עונש מוות, מילא!‬
‫קח את כל הזמן שאתה צריך,‬ ‫אבל כל האגו שלך רוכב‬
‫על הגנבת המפונקת הקטנה הזאת שהיא,‬ ‫בוא נודה, אשמה ללא ספק!‬
‫לו הייתה רוצחת בדם קר,‬ ‫היא לא הייתה צריכה אותי,‬
‫אבל היא לא. היא ילדה.‬
‫ילדה מהגרת, שהגיעה לארץ הזאת‬ ‫בשביל החלום האמריקאי…‬
‫בבקשה אל תעטוף את הפסיכית הזאת בדגל.‬
‫אני כל מה שיש לה!‬
‫את גדלת על הר אולימפוס המזדיין.‬
‫את בחיים לא תוכלי להבין מה זה.‬
‫בבקשה… תסביר לי את זה.‬
‫תענה, קדימה.‬ ‫-לא.‬
‫ספר לאנה שהיא נראתה נהדר היום בבית המשפט.‬
‫את מתנהגת כאילו אני מזיין‬ ‫את הבחורה הזאת. היא לקוחה!‬
‫חבל שלא, כך הייתי מצליחה להבין‬
‫למה אתה חושב פתאום שזה בסדר‬
‫להרוס לגמרי את החופשה‬ ‫היחידה שלנו בשנתיים האחרונות.‬
‫יש לי גבולות.‬ ‫-היא תתקשר שוב.‬
‫הלו.‬
‫היי. בריאן, נכון? אבא שלך שם?‬
‫הוא רב עם אימא שלי.‬
‫אני יכולה לחכות.‬ ‫אבל לא יותר מדי. אני בכלא.‬
‫מה עשית?‬
‫כלום, רק שאלתי קצת כסף.‬
‫ומטוס פרטי.‬
‫אני יכול לשאול קצת כסף?‬
‫כל הכסף שלי אצל אביך.‬
‫הוא לא נותן לי כלום.‬
‫מסופקני.‬
‫הוא בחור נחמד.‬
‫והוא אוהב אותך מאוד.‬
‫אבל הוא עושה את אימא שלי עצובה.‬
‫אתה יכול כנראה להאשים אותי בזה.‬
‫אבל אתה גם יכול להשתמש בזה‬ ‫כדי להשיג מה שאתה רוצה.‬
‫אני יכול?‬
‫בטח. אנשים נותנים כסף מכל מיני סיבות.‬
‫אשמה ואהבה הן שתיים מהגדולות ביותר.‬
‫ויש לך את שתיהן. אתה צריך לבקש את הירח.‬
‫אלך לקרוא לאבא שלי.‬
‫לא. תן להם לריב.‬
‫אבל זה לא נעים לי. זה רועש.‬
‫זה טוב יותר מדממה.‬
‫טוב… בריאן, הזמן שלי נגמר.‬
‫ביי.‬
‫כשהבלש מקפרי הלך לחפש‬ ‫את אנה בבית המשפט, האם היא הייתה שם?‬
‫לא.‬
‫האם היא נשארה להילחם באישומים שלה?‬
‫לא.‬
‫היא נסעה לקליפורניה‬ ‫כי ידעה שאין קו הגנה לאישומים האלה.‬
‫היא ידעה שהיא אשמה במיוחס לה.‬
‫זה מראה בבירור שהנאשמת…‬
‫לבן לנאומי הסיכום? גאוני.‬
‫ביצעה את הפשעים האלו.‬
‫כשאתם הולכים לחדר המושבעים לדון,‬
‫אני מפצירה בכם להגיע לגזר הדין היחידי‬
‫שתואם את החוק והראיות.‬
‫והוא שהנאשמת אשמה‬
‫מעבר לספק סביר בכל עשרת הסעיפים.‬
‫תודה לכם.‬
‫מר ספודק?‬
‫טוד.‬
‫זוכרת שאמרתי לך שאהרוג בשבילך?‬
‫מה?‬
‫פשוט… תסמכי על כוכב המשנה שלך.‬
‫אוקיי?‬
‫שמעתם המון ראיות מהמון עדים במשפט הזה,‬
‫אבל האם שמתם לב לדבר אחד במהלכו?‬
‫כל עד שהעיד לפניכם‬ ‫במהלך המשפט הזה היה מובך.‬
‫הם לא רצו לספר את האמת במלואה.‬
‫כל עד מאשים מישהו אחר בטעויות שלו.‬
‫לכולם היה סיפור.‬
‫כי כל אחד ואחד מהם, בעלי השכר גבוה,‬
‫המשכילים, אנשי העסקים המנוסים,‬
‫נפל קורבן להטעיה של ילדה בת 25‬
‫ללא תואר, ללא תעודות,‬
‫וללא ניסיון עסקי מעבר להתמחות.‬
‫אנה הייתה הכי טירונית שיש.‬
‫בעולם שבו לא הכירה אף אחד‬ ‫וללא מושג מה היא עושה.‬
‫איך היא יכלה להגיע לקרבה מסוכנת‬ ‫להונאה של הבנקים האלו?‬
‫להשגת חלק מהכסף הזה?‬
‫עכשיו, אולי חשבתם שההתנהגות של מיס סורוקין‬
‫פסולה, לא מוסרית, לא אתית, לא מקובלת.‬
‫אתם יכולים לאהוב אותה או לשנוא אותה‬ ‫על שניצלה את המערכת.‬
‫מה הוא…‬ ‫-אבל אם מישהו בתיק הזה‬
‫מנסה לגזול מאנשים את כספם, אלו הבנקאים.‬
‫הם יעשו פשוטו כמשמעו כל דבר שבטבע שלהם‬
‫להשיג את חשבונותיכם ועסקיכם.‬
‫האם אנה הייתה אי פעם קרובה אפילו קצת‬
‫להשיג אחת מההלוואות האלו‬ ‫מאחד מהבנקים האלו?‬
‫מעולם לא.‬
‫וגם אם כן,‬ ‫הכסף לא היה אמור להיכנס לכיס שלה.‬
‫הוא היה הולך לבעלים של הבניין‬
‫שרצתה לחדש עבור העסק שלה.‬
‫אבל תבחנו את הראיות, ואתם תראו,‬
‫לא היה עסק.‬
‫זה היה רק חלום. רעיון.‬
‫הדבר היחיד שיצא לפועל היה מצגת מכירה.‬
‫מספר מילים ותמונות.‬
‫זה מעולם לא היה אמיתי. לא היה מוחשי.‬
‫אנה הייתה צעירה, שאפתנית, במצב שגדול עליה,‬
‫לגמרי לא מוכנה ולא מסוגלת‬ ‫למה שהיא התכוונה לעשות.‬
‫היא מעולם לא הייתה, ולו לרגע, קרובה,‬
‫שלא לדבר על קרובה באופן מסוכן,‬
‫להשגת הכסף הזה או בניית הבניין הזה,‬
‫או פתיחת המועדון הזה, עמותת האומנות הזו.‬
‫הכול היה דיבורים. רעש וצלצולים.‬
‫הדרך לשום מקום‬ ‫רצופה נאיביות וכוונות טובות.‬
‫כדי להוכיח שהייתה לה כוונה,‬
‫תצטרכו להוכיח שהייתה קרובה באופן מסוכן.‬
‫ואם לא תמצאו כוונה,‬ ‫לא תוכלו להאשים אותה באף פשע.‬
‫אם יש לכם ספק סביר בנוגע לכוונה שלה,‬
‫להלך הרוח שלה,‬
‫עליכם לפטור אותה מאשמה על כל הסעיפים.‬
‫תודה לכם.‬
‫תודה, מר ספודק.‬
‫עכשיו, גבירותיי ורבותיי,‬ ‫נסו להישאר קשובים.‬
‫אני הולכת לשנות את הטון שלי טיפה‬
‫כדי שאתם תשימו לב כי זה חשוב.‬
‫הוא הכשיל אותה. הוא לגמרי הכשיל אותה.‬
‫כתב האישום אינו ראיה לאשמה,‬
‫הוא הודעה על האישומים…‬
‫הייתי חייב. זה היה…‬ ‫-נגד הנאשמת‬
‫ומשרת בתור מנגנון בהעמדתה לדין.‬
‫במשך הליכים אלו, הנאשמת…‬
‫היי.‬
‫כמה זמן החרא הזה לוקח?‬
‫כמה שזה לוקח, אני מניחה.‬
‫אני לא בן אדם סבלני,‬ ‫אז תני לי איזו מנטרה או משהו.‬
‫אלוהים, תן לי את הכוח‬ ‫לקבל את הדברים שאני לא יכולה לשנות…‬
‫את המצאת את זה או שגנבת את זה מהתנ"ך?‬
‫לא זה ולא זה.‬
‫האקס שלי באלכוהוליסטים אנונימיים.‬
‫אז עשרה סעיפים נגד אנה, נכון?‬
‫כן, ויויאן, עשרה סעיפים.‬
‫והיא יכולה לקבל 15 שנים‬ ‫אם היא מורשעת בכולם?‬
‫ידעת את זה… מה זה? אמנזיה?‬
‫אלצהיימר מוקדם מזדיין…‬
‫אני מנסה להעסיק אותך‬
‫כדי שתפסיק לסובב את הפקק הזה.‬
‫זה מסדרון גדול, ויויאן.‬
‫אתה חושב שאחד המושבעים‬ ‫משתהה כמו ב"12 המושבעים" או…‬
‫שהם מסתבכים עם ההגדרות המשפטיות?‬
‫כבר לא אכפת לי.‬
‫עשיתי את שלי.‬
‫אני עולה לטיסה למקסיקו‬ ‫בעוד חמש שעות. יהיה מה שיהיה.‬
‫אתה עוזב?‬
‫טוב, זה או זה או גירושין.‬
‫אז…‬
‫אלקסי יכול להתמודד עם זה מפה.‬ ‫הוא מוכשר מספיק.‬
‫אתה עוזב היום?‬
‫זה רק תיק, ויויאן.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫נטשתי את המשפחה שלי מספיק.‬
‫אני מבינה. פשוט…‬
‫אנה ילדה גדולה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זה לא זה.‬
‫זה… אני מניחה…‬
‫אין לי המילים,‬ ‫וצריכות להיות לי כי מילים הן העבודה שלי,‬
‫אבל הדבר הקרוב ביותר שעולה לי‬
‫לגבי איך שאני מרגישה זה שאתגעגע אליך.‬
‫זה לא… דרכינו יצטלבו.‬
‫ברור.‬
‫ויהיו עוד תיקים עם עניין ציבורי.‬
‫זאת אומרת, בוודאות.‬
‫נכון.‬
‫אנחנו יכולים לצאת לארוחת ערב. ארבעתנו.‬
‫אולי חמשתנו.‬
‫נכון. כן.‬
‫נקווה.‬
‫אין חדש עדיין?‬
‫אל תשאל אותי שוב.‬
‫אולי אין אינטרנט, קליטה גרועה…‬
‫ויו מחוברת.‬
‫האור הירוק אומר לי כך.‬
‫הדבר הזה במחשב אפילו אומר לי כשהיא מקלידה.‬
‫הוא ממש אומר לי מתי ויויאן מקלידה.‬
‫מי לעזאזל צריך כל כך הרבה מידע?‬
‫זה אמור להקל על החרדה שלי?‬ ‫כי זה עושה בדיוק ההפך.‬
‫טוב, מאחר שוויויאן לא מקלידה,‬ ‫אני מכין תה ירוק. רוצים?‬
‫לא, תודה.‬
‫אני אקח רד איי.‬
‫רגע…‬
‫ויויאן מקלידה.‬
‫זה הרגע.‬
‫בואו נכניס את המושבעים.‬
‫כולם לשבת! עכשיו!‬
‫יש פסק דין.‬ ‫-אנחנו יודעים לקרוא.‬
‫טוב.‬
‫חבר המושבעים,‬
‫אני מבינה שישנה הודעה‬ ‫המבשרת שהגעתם לפסק דין.‬
‫אבקש מהפקיד…‬
‫יו"ר המושבעים מתבקשת לעמוד.‬
‫עלייך לעמוד כעת.‬
‫האם פסק הדין התקבל פה אחד?‬
‫כן.‬
‫מה פסיקתכם בנוגע לסעיף אחד,‬ ‫המאשים את הנאשמת, אנה סורוקין,‬
‫בניסיון לגנבה חמורה מדרגה ראשונה,‬
‫ניסיון גניבת נכס מבנק סיטי נשיונל‬
‫בשווי העולה על מיליון דולר. אשמה או זכאית?‬
‫זכאית.‬
‫יש! גדול!‬
‫מה פסיקתכם בנוגע לסעיף השני,‬ ‫המאשים את הנאשמת‬
‫בניסיון גניבה חמורה מדרגה ראשונה,‬
‫ניסיון גניבת נכס מפורטרס השקעות בע"מ‬
‫בשווי העולה על מיליון דולר.‬
‫אשמה או זכאית?‬
‫קדימה, תקלידי מהר יותר.‬
‫תקלידי, ויויאן, נרים את הגג באוויר.‬
‫אשמה.‬
‫הסעיף השלישי, המאשים את הנאשמת‬ ‫בניסיון גניבה חמורה מדרגה שנייה,‬
‫נכס גנוב מבנק סיטי נשיונל‬ ‫בשווי העולה על 50,000 דולר.‬
‫אשמה או זכאית?‬ ‫-אשמה.‬
‫סעיף רביעי, המאשים את הנאשמת‬ ‫בגניבה חמורה מדרגה שנייה,‬
‫נכס גנוב מסיטיבנק NA‬ ‫בשווי העולה על 50,000 דולר.‬
‫אשמה או זכאית?‬ ‫-אשמה.‬
‫סעיף חמישי, המאשים את הנאשמת‬ ‫בגניבה חמורה מדרגה שנייה,‬
‫נכס גנוב מרייצ'ל ויליאמס‬ ‫בשווי העולה על 50,000 דולר.‬
‫אשמה או זכאית?‬
‫זכאית.‬
‫סעיף שישי, המאשים את הנאשמת‬ ‫בגניבה חמורה מדרגה שלישית,‬
‫נכס גנוב מסיגנצ'ר בנק‬ ‫בשווי העולה על 3,000 דולר.‬
‫-אשמה או זכאית?‬ ‫-אשמה.‬
‫סעיף שביעי, המאשים את הנאשמת‬ ‫בגניבה של שירותים,‬
‫כוונה להשיג שירות תחבורה אווירית‬ ‫מפליי בלייד בע"מ‬
‫אשמה או זכאית?‬ ‫-אשמה.‬
‫מלון ביקמן?‬
‫אשמה.‬
‫מלון דאבליו.‬ ‫-אשמה.‬
‫מלון לה פארקר מרידיאן.‬ ‫-אשמה.‬
‫טוב…‬
‫זהו זה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, זו הייתה עבודה קשה מאוד.‬
‫אני מבינה ואני מעריכה את זה.‬
‫כמו שאמרתי, לא משנה מה היה פסק דינכם,‬
‫שירתם את הקהילה שלכם כראוי.‬
‫מספר דברים, כל ה…‬
‫היי, ניצחנו בשניים מתוך שלושת הגדולים.‬ ‫זה משהו.‬
‫לא, כן. סיטי נשיונל ורייצ'ל.‬
‫זה לא רע.‬
‫אם ברצונכם לדבר איתם, אתם רשאים.‬
‫אני חושבת שחלק מאנשי התקשורת‬ ‫ירצו לדבר איתכם גם כן.‬
‫שוב, זו בחירה שלכם אם לדבר איתם.‬
‫ואני רוצה לציין משהו לגבי התקשורת.‬
‫מן הסתם, ראיתם אותם פה כל הזמן.‬
‫אני מאוד גאה בזה שהתמקדתם בתיק, ולא בהם.‬
‫אני מצטער, אבל אני חייב ללכת ישר אחרי זה.‬
‫אלקסי ידריך אותך בשלבים הבאים.‬
‫אחזור בשבוע הבא לבדוק לשלומך. אוקיי?‬
‫כן.‬
‫שתהיה חופשה טובה. הרווחת אותה.‬
‫ושוב תודה על השירות שלכם.‬
‫תודה לך.‬
‫אתם רשאים לצאת. אתם משוחררים.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫תודה. זה חשוב לי.‬
‫אנחנו צריכים לעצור לקנות‬ ‫לבומי מדבקות לקטנים‬
‫כדי שיהיה סיכוי את הטיסה הזאת.‬
‫וביקשתי שגלוריה תתקשר למלון‬
‫ותרשום אותם למועדונית בכל יום,‬
‫שנוכל לקחת חצי יום לעצמנו‬ ‫וללכת למגרש הגולף,‬
‫להסתובב בעיר, לבלות את כל היום במיטה.‬
‫מה יש?‬
‫אני לא יכול ללכת. לא עכשיו.‬
‫למה? טוד, זה נגמר.‬
‫אני אבוא ברגע שאוכל.‬
‫אני חושבת שאתה לא מבין מה אתה עושה עכשיו.‬
‫אני כן מבין.‬
‫אני חושב שאת לא מבינה…‬
‫היא מסנג'רת אותך, טוד. אתה יודע את זה.‬
‫אני אוהב אותך, אני…‬
‫את בסדר?‬
‫בגדת בי.‬
‫זו דרך אחת להסתכל על זה.‬
‫גם ניצחתי בשניים‬ ‫משלושת הסעיפים הגדולים שלך.‬
‫את לא חייבת לאהוב את הדרך שלי,‬ ‫אבל תרשי לי להסביר.‬
‫זה לא משנה.‬
‫חבר המושבעים קרא אותך.‬
‫הם ראו כמה קרובה הייתי לכסף, לעא"ד.‬
‫הם קלטו את החרטא של רייצ'ל.‬
‫לא הייתי צריכה לדפוק את חברה שלי‬ ‫בשביל 60 אלף‬
‫אם ילדי האחווה המזדיינים בפורטרס‬ ‫היו מוכנים לתת לי מעל ל-20 מיליון!‬
‫האנשים האלה שם. הם קלטו אותי.‬
‫הייתי קרובה באופן מסוכן, והם קלטו זאת.‬
‫עכשיו העולם ידע שאני לא אידיוטית.‬
‫אני לא איזו אשת חברה מטומטמת.‬
‫אני שחקנית.‬
‫הייתי… הייתי צעד אחד משם.‬
‫אתקשר לאבא שלך.‬
‫איידע אותו.‬
‫- מנהטן -‬
‫כמות הגולשים בכתבה המקורית שלך מטורפת.‬
‫בין המשפט ופסק הדין,‬
‫היא בשיא באופן קבוע בתור הכתבה הכי חמה,‬
‫עם אחוזי הקריאה הגבוהים ביותר באתר.‬
‫מבחינה גלובלית, מעל לארבע מיליון כניסות.‬
‫בחיים לא ראינו משהו כזה.‬
‫נכון, פול?‬ ‫-לא שזכור לי.‬
‫העניין בזה הוא, טוב, פשוט…‬
‫אנחנו כמובן נצטרך מאמר המשך.‬
‫ברור.‬
‫כתבת שער.‬
‫כן, הרבה רעש.‬
‫תעמיקי. אני רוצה את כל הפרטים הקטנים.‬
‫העימות עם השופטת.‬
‫כל אולם הדיונים, העניין עם תצוגת המסלול.‬
‫מתברר שהיא לבשה לבן ביום של נאומי הסיכום.‬
‫אני מתכוון, הבחורה הזאת מדהימה.‬
‫השמלה הלבנה הזו הייתה רעיון שלה?‬
‫או של הסטייליסטית?‬
‫היי.‬
‫צריך להעביר אותך.‬
‫היא צריכה משרד. המשרד לידך פנוי.‬
‫רוצה את המשרד ליד פול?‬
‫אל תדאגי בנוגע…‬
‫אנחנו נצטרך מנהלים אמנותיים, צלמים…‬
‫הילד, הילד המקסיקני.‬ ‫-מי?‬
‫לאנדון הציע לי משרד.‬
‫ליד המשרד של פול.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אני עוברת מסקריבריה.‬
‫זו המטרה.‬
‫ויויאן. מה?‬
‫היא הייתה שלי. השמלה הלבנה שאנה לבשה.‬
‫הוצאתי אותה מהארון שלי, לו.‬
‫כן.‬
‫לו…‬
‫סקריבריה, שמלות לבנות…‬
‫את סוגרת את הסיפור.‬
‫אכפת לי ממנה.‬
‫יותר ממה שאמור להיות לי.‬
‫לא אכפת לה ממני בכלל.‬
‫היה אכפת לה ממני בכלל?‬ ‫הייתי סתם עוד רמאות?‬
‫הסיפור.‬
‫ויויאן.‬
‫מה לעזאזל אני עושה עכשיו?‬
‫את עוברת לכתבה הבאה.‬
‫זו העבודה.‬
‫זה בסדר.‬
‫מיס סורוקין, איני בוטחת בך כלל…‬
‫כלום… אפס… לשאת בתוצאות.‬
‫אני מעבירה אותך לאי רייקרז‬
‫לחמש עד 15 שנים, כלא מחוזי עד המשפט.‬
‫אנה סורוקין,‬
‫שמורשעת בהונאת האליטה של ניו יורק‬ ‫בשווי של מעל 200,000 דולר‬
‫תישפט מחר בבית משפט במנהטן.‬
‫סורוקין צפויה לקבל עד 15 שנות מאסר.‬
‫- רייצ'ל- חכו לסיפור האמיתי -‬
‫רייצ'ל יודעת לכתוב.‬
‫מה היא אמרה? תביאי לי.‬ ‫-די. את לא מופיעה הרבה.‬
‫תביאי את זה!‬
‫היית צריכה לבוא למרוקו,‬ ‫היית מפורסמת כמוני.‬
‫איך היא כתבה כזה מהר?‬
‫יש פה את המשפט.‬ ‫-תביאי לי את הספר.‬
‫הוא יצא עד הקיץ.‬
‫תוכלי לקרוא אותו על חוף ג'ונס‬ ‫כמו כל שאר הכלבות המשעממות.‬
‫קחי, תיהני.‬
‫את יודעת מה, לא.‬
‫בזבזתי מספיק…‬
‫אני בהלם.‬
‫אני סיימתי…‬ ‫לחיות את החיים דרך עיניים של אחרים.‬
‫אני במאית.‬
‫אני במאית סרטים מזדיינת, החל מעכשיו.‬
‫אני נכנסת עכשיו ונותנת‬ ‫התראת התפטרות של שבועיים, עכשיו. תראי.‬
‫מותק, חכי.‬ ‫-אל תנסי לשנות את דעתי.‬
‫חכי, פסק הדין של אנה.‬
‫פסיקת השופטת. היא פורסמה.‬
‫כמה זמן?‬
‫שתים עשרה שנים.‬
‫ארבע עד שתים עשרה.‬
‫שתים עשרה שנים.‬
‫בעוד 12 שנים לבת שלי יהיה טלפון.‬
‫שתים עשרה זה הגג.‬
‫בעוד 12 שנים לא יהיו קרחונים.‬
‫אני לא בטוח איך זה קשור…‬ ‫-בעוד 12 שנים אנה תהיה בת 40.‬
‫היא לא תהיה סנסציה ויראלית.‬
‫היא לא תהיה כוכבת אינסטגרם.‬
‫היא לא תהיה הבת של התקופה‬ ‫או מלכת המילניאלים.‬
‫היא תהיה אישה בודדה‬ ‫בגיל העמידה שנגזלו ממנה חייה.‬
‫טוד.‬
‫מה? מה את רוצה שאני אגיד?‬
‫לא שכנעת אותה להתראיין?‬
‫לא השתמשת בה?‬
‫היא לא קיבלה בסוף פסק דין ארוך יותר‬
‫בגלל כל התקשורת?‬
‫סליחה, אבל את קיבלת עוד כניסות,‬ ‫אנה קיבלה עוד זמן. פשוט מאוד.‬
‫איך הטלפון שלך?‬
‫הטלפון שלי?‬
‫אני בטוחה שהוא מצלצל.‬
‫סוף סוף.‬
‫מקבל לקוחות חדשים בימים אלו?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אתה הולך להיות עשיר‬ ‫בזכות התיק הזה. תיהנה מזה.‬
‫אולי תיקח הפסקה. תתארגן מחדש.‬
‫אולי תיקח את המשפחה לחופשה…‬ ‫-פספסתי את החופשה המשפחתית שלי!‬
‫אני מניחה שזו גם אשמתי?‬
‫סע לשדה התעופה המזדיין.‬ ‫תהיה עם המשפחה שלך. אני לא עוצרת אותך.‬
‫לאן שולחים אותה?‬
‫בדפורד הילס.‬
‫מתי היא עוזבת?‬
‫- רייקרז איילנד -‬
‫את לחוצה?‬
‫שיזדיין המקום הזה. אני מוכנה‬ ‫לכלא אמיתי עם גאוני פשע אמיתיים.‬
‫זה יהפוך את הימים למעניינים יותר.‬
‫ובדפורד הילס, אומרים שנחמד שם.‬
‫כן.‬
‫אנה, אני… רק רציתי לומר שאני מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫על איך… שהכול נגמר.‬
‫על כל זה.‬
‫אני חשבתי…‬ ‫-מה חשבת?‬
‫אני יודעת שלא חשבת שתצילי אותי.‬
‫אנה, נו באמת.‬
‫בלי נגיעות.‬
‫לרגע לא חשבתי…‬
‫לא מגיע לך עונש כזה.‬
‫אלו שפרצו לבנקים של וול סטריט‬ ‫לא קיבלו כזה עונש.‬
‫את צריכה…‬
‫אם לא הייתי כותבת את המאמר הזה, אני…‬
‫את רק מתחילה.‬
‫אני אומרת… נעשו טעויות.‬
‫הטעות היחידה שלי הייתה להעריך יתר על המידה‬ ‫את היכולת של אנשים להתמודד עם לחץ.‬
‫הטעות היחידה שלך?‬
‫את אומרת לי…‬ ‫שאם יכולת להחזיר את הגלגל לאחור,‬
‫היית עושה בדיוק את אותם הדברים?‬
‫אנה.‬
‫זהו זה. זו הפעם האחרונה‬ ‫שאנחנו הולכות להתראות.‬
‫אני אומרת שאני מצטערת. אני מבקשת ממך…‬
‫לא, תפסיקי, ויויאן. את לא חברה שלי.‬
‫אנחנו לא חברות אידיוטיות טובות‬ ‫שמצחקקות או משהו כזה.‬
‫אני לא מחבבת אותך. יש לך נעליים מזעזעות.‬ ‫זאת הייתה עסקה. סגרנו משהו.‬
‫אנה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫עמדת בחלק שלך בעסקה.‬
‫אמרת שתהפכי אותי למפורסמת, ועשית זאת.‬
‫מי יותר מפורסם עכשיו מאנה דלבי?‬
‫בלי נגיעות.‬
‫את תבואי לבקר.‬
‫בלי נגיעות.‬
‫את תבואי לבקר.‬
‫אני אבקר.‬
‫אלוהים, פשוט תירגע כבר, לעזאזל.‬
‫הזמן נגמר, אנה. קדימה.‬ ‫-אוקיי, הבנתי.‬
‫להתראות, ויויאן.‬
‫להתראות, אנה.‬
‫ויויאן…‬
‫את נראית טוב.‬
‫רזית קצת.‬
‫את כבר לא כזאת שמנה.‬
‫- להמציא את אנה -‬
‫- רייצ'לויליאמס -‬
‫- הספר של רייצ'ל ו' -‬
‫- חברתי אנה‬ ‫נבחר על ידי המגזין טיים לאחד מתוך -‬
‫- מאה הספרים הטובים ביותר לשנת 2019 -‬
‫- קייסידיוק -‬
‫- החוויה של קייסי דיוק עם אנה -‬
‫- דחפה אותה לחתוך‬ ‫כל לקוח שהוא "קוץ בתחת". -‬
‫- היא ממשיכה כמאמנת וקואוצ'רית מצליחה. -‬
‫- נפאטרידייוויס -‬
‫- נפאטרי דייוויס‬ ‫התפטרה מעבודתה ועברה ללוס אנג'לס. -‬
‫- החברות שלה עם אנה התפרקה‬ ‫לאחר שאנה הכריזה, -‬
‫- שבכלא, היא התחילה להזדהות כשחורה. -‬
‫- טודספודק -‬
‫- טוד ספודק נהפך לפרקליט הנבחר‬ ‫של רמאים בולטים. -‬
‫- הוא סבל מחשש בריאותי שגרם לו‬ ‫להקדיש יותר זמן למשפחה, ולצאת לחופשה. -‬
‫- ג'סיקהפרסלר -‬
‫- ג'סיקה פרסלר, הכתבת‬ ‫שנתנה את ההשראה לדמותה של ויויאן קנט, -‬
‫- היא כתבת בווניטי פייר כיום. -‬
‫- היא סיימה לאחרונה‬ ‫את ספרה הראשון בשם אודות אנה. -‬
‫- אנה סורוקין בילתה 40 חודשים בכלא. -‬
‫- כעת היא מוחזקת -‬
‫- ברשות ההגירה והמכס האמריקאית‬ ‫וממתינה לגירושה -‬
‫- "הסדרה כולה נכתבה‬ ‫בהשראת הדיווחים של ג'סיקה פרסלר." -‬