SERIÁL NETFLIX
Připravena?
Já ano.
Blíží se velký den.
Porota je různorodá, ale potřebujeme jich jen pár,
nejspíš žen, které mě buď milují, což jsou všechny, nebo s vámi sympatizují.
S tím, co se pokoušíte vybudovat.
Bez ohledu na vaše postupy.
Jaká je strategie?
Celé to visí na dvou slovech:
nebezpečná blízkost.
Až dá soudkyně porotě pokyn, aby zvážili existenci zločinného úmyslu,
bude chtít, aby na téhle definici založili svůj výrok.
Požádá je, aby rozhodli,
zda jste byla nebezpečně blízko spáchání zločinu.
Teď ta menší obvinění.
Hotel Beekman, půjčené letadlo,
tam jsme v pytli, důkazů je moc.
Jediná možnost je,
že se do vás celá porota bláznivě zamiluje.
Ale u Fortress, City National a podělané Rachel Williams,
u těch velkých, tam máme šanci.
Máme silný argument,
že jste nikdy nebyla nebezpečně blízko spáchání zločinu.
Takže argumentujete tím, že jsem neschopná.
Jako mistr zločinu?
Ano. To je moje práce.
Budovala jsem podnik.
To bude součást argumentace,
ale neděláte zkoušky z podnikání, v sázce je vaše svoboda.
Takže musím dokázat, že jste se nikdy neblížila
získání jakýchkoli peněz pro nadaci. Ano?
Tak jo.
Další otázky?
- Co budu mít na sobě? - To je mi fuk.
Soud poskytuje oblečení.
Prosté, ale…
Musím myslet na svou značku.
Mimoto, pro ženy je to jiné. Musím vám to vysvětlovat?
- Sežeňte mi stylistu. - Jste nervózní.
Cítíte, že to nemáte v rukou.
Slýchám to často.
Nejlepší je být pokorná, mít soudní oblečení,
důvěřovat v přesvědčivost,
s níž jim vysvětlím, jaká jste hodná ambiciózní dívka,
a máme šanci
přesvědčit ty chudáky, kteří se povinně ocitli v porotě,
že jste nebyla nebezpečně blízko okradení Rachel nebo těch bank.
Ano?
Danke. Kód.
Dvoje instantní nudle za deset minut.
Dones dalších 20 minut a dám ti čtvery. A už běž.
Šiř to dál!
Zdar.
Zdar tobě.
Co máš za tu stylistku, jak dělá rappery?
- Natasha. - Jo.
Chceš něco stylovýho k soudu.
Napadla mě velká kruťačka nebo taky mladá koketka.
Takže něco mezi Lolitou a Mildred Pierce.
Máš na to?
Víš, že škváru mám.
To že sedíš, neznamená, že máš šprechtit po jejich.
- Jen nás spoj. Ještě zavolám. - Myslíš „cinknu“.
- Jsi v pohodě? - Jo, proč?
Máš poslat varovnou zprávu, než zavoláš.
Myslela jsem, že máš rakovinu nebo čekáš dítě.
Ne, všechno dobrý.
Ale kámoška má potíže, zítra jí začíná soud.
Je slavná.
Švindlířka ze SoHo? Jo, znám.
Nastajluješ ji?
Aby mě mohla taky odrbat? Díky, ne.
To volá ona…
Natasho, to je Anna. Anno…
Ahoj Natasho! Moc ti za to děkuju.
Hele, moje cena je 1 200 za den jenom za…
Ano, jistě.
Můj otec ti to pošle hned, jak začneme.
Pohoda, tak jak to vidíš?
Fotky z tohohle procesu budou žít navěky.
Možná určí celou mou budoucí identitu.
Tak žádný stres.
Tak jo, pokládám.
Rozumím.
Takže klasiku s moderním detailem.
Profík s bohémským nádechem.
Skvělý. Fotografové budou po většinu soudu
za mnou, takže nesmíme zapomínat na záda.
To já nikdy.
Bože, to světlo tam.
Trapný stropní zářivky, ale výrazná silueta vyhrává.
Bez obav.
Jasně, Anno.
Díky.
Tady máš.
Vivian. Jak to jde?
Tak kdo další sleduje můj proces?
Jak to mám vědět? Nejspíš Post.
Jistě, že Post, ale co The Times?
The Times? The New York Times?
Co televize?
Nevím, jestli je to celostátní téma.
Vy byste je ale mohla nalákat.
Dělám reportáž, ne propagaci.
Větší pozornost prospěje i vám, ne?
Anno…
Dá reportáži váhu,
pokud vám nestačí jen lokální dosah.
- Nechcete se pochlubit? - Já teď zavěsím.
Měla byste udělat profil taky Rachel, jaká je to šejdířka.
Sbohem, Anno.
Spodek a partneři.
Todda, hned.
Bohužel tady není, Anno.
Lžete, Alexi.
Chcete mu nechat zprávu?
Potkala jsem tady dost zvláštních postav.
Vražedkyně, profesionální zabijáky,
netušila jsem, jak levné je nechat někoho zabít.
Jako fakt za cenu padělané kabelky od Chanelu.
- Fakt. Věřil byste tomu? - Chcete nechat zprávu?
Řekněte Toddovi, ať zavolá otci.
Ať buď převede deset táců na mou stylistku,
nebo ať to přiveze, až přijede.
Vyřídím to.
A příště mi nelžete, Alexi.
V každém z nás je trochu Anny.
Každý trochu lže.
Každý z nás je uvnitř…
V každém z nás je trochu Anny.
Ve mně ne.
Přikrášlíte si životopis, vychválíte svoje zboží,
pohrajete si s filtry na sociálních sítích.
- Vinna. - Všichni to děláme.
Každý z nás se stal značkou,
vnějším dojmem, lží, kterou vysíláme do světa.
- Co? - Nic.
- Je to dobrý? - Moc.
- Tak co? - Co tak co?
Podpoř mě. Kritizuj mě, pomoz mi, sakra cokoli, ale nestahuj se.
- Má štěstí, že tě má. - To má, co?
To měl být dvojsmysl?
Že mě má? Myslíš, že mě má v hrsti?
- Tak mluv, Mags. - Já jen…
Už se těším na jarní prázdniny.
Chci písek mezi prsty a v každé ruce margaritu.
Chci rodinnou vodní bitvu ve vyhřívaném bazénu.
A chci, aby byl ten proces za námi.
To chci taky.
Myslíš, že to nechci?
Do hajzlu.
Porota tě bude milovat. Vyraz jim dech.
Jo.
Jo, jsem na cestě.
- Baxtere. - McCaw.
Kdo to je?
Oči a uši. Cyova spojka.
Prokurátor se zajímá.
Přišla jsem o něco?
- Ještě čekáme. - Kam se mám posadit?
Annina strana je tady.
Rachelina tam.
Neff, já jsem neutrální jako Švýcarsko.
- Co myslíte tím, že není oblečená? - Obžalovaná je ve vězeňském.
O co jde, pane Spodeku?
Nevím, jaký může být problém, Ctihodnosti.
- Co říkala Natasha? - Napsala, že šaty předala.
- Proč není… - Moment. Píšu.
Za svou kariéru už jsem zažila,
že na mě v soudní síni mířili pistolí,
ale nikdy kvůli šatstvu.
Když mi dovolíte s ní…
Pokud vím, soud poskytuje potřebným oděv.
Jsem si toho vědoma.
Další hvězdička na vaše vysvědčení, kolegyně.
Obžalovaná je odmítá.
Budu tady usrkávat tuhle ledovou kávu,
a až ji dopiju,
pokud tu nebude vaše klientka stát oblečená,
budu hluboce a zuřivě nespokojená.
Ano, Vaše Ctihodnosti.
A nenechte se zmýlit velikostí kelímku.
Piju rychle.
Oblékněte se. Soud nemůže čekat.
- Je to šílený. - Ty hadry jsou šílený.
Radši půjdu v teplákách.
- To nemůžete. - Proč ne?
Na porotu platí první dojem
a vězeňské tepláky vám padnou až moc dobře.
Soudkyně to nedovolí. Zákon to nedovoluje.
Vzbudí to špatný dojem, řízení bude zmatečné.
Chcete si ji znepřátelit hned první den.
Každá vteřina zdržení…
Tak mi sežeňte přijatelné šaty.
Oblečte si to, sakra. Ubližujete si.
Ubližuju? Je mi dobře.
- Ať si obleče to soudní. - To jsem řekl.
Podívala se na mě, jako bych ji jebal do prdele.
- Kde jsou ty posraný hadry? - Na Rikers. Včera je tam nechala.
- Má jiné? - Nemůžu se…
- Dostaňte je sem. - Nemůžu se dovolat.
- Asi vyspává po dlouhé… - Vzbuďte ji.
Já pro vás nepracuju.
To je v prdeli.
Máme půl hodiny, než na mě soudkyně vylítne.
- Tak běž nakupovat. - Já?
Nějak si to vyřešte, mám směnu.
Jsem u soudu, nemůžu jít nakupovat.
Nemůžu se podílet na Annině obhajobě.
Bylo by to neetické, novinářsky za čárou.
Já jsem chlap.
Řekneš mi aspoň, jaký punčocháče…
- Myslíš, že punčocháče… - Co je na tom?
Tak fajn!
Ale dáš mi přístup ke všem důkazům.
Ke všemu. Telefon, e-mail, všechno, co má obžaloba.
Jasně. Cokoli chceš. Jen už běž.
- Vítejte u… - Kancelářské, roztomilé, skromné. Hned.
- Tamhle jsou. - Ukažte.
Bez podpatku, černé, velikost sedm. Teď!
Vivian si asi myslela, že je to tkanička nebo pásek nebo tak.
Šťastná náhoda.
Ale není to dobrý začátek pro náš tým.
Jsem zklamaná naší přípravou na první den.
Musíme jít!
Hned!
Nepřekážejte mi ve vstupu.
V pořádku?
Děkuji, že jste nás konečně poctila, slečno Sorokinová.
Přiveďte porotu.
Jedenáctého října 1944
Frank Sinatra otvíral kino Paramount na Times Square.
Ženy omdlévaly, když modrookého krasavce spatřily.
Skutečně padaly do mdlob.
Veřejnost to připisovala Sinatrovi,
ale ve skutečnosti to byla strategie vyrobená jeho tiskovými agenty.
Ženám za omdlévání platili.
Za posílání polibků a házení šatstva na pódium.
Před kinem byly schválně umístěné sanitky.
To všechno proto, že když to dokáže tady,
dokáže to kdekoli.
Anna přišla do New Yorku tak jako někteří z vás.
Natěšená a nadšená možnostmi.
V pouhých 25 letech.
Bez bohatých rodičů. Bez konexí.
Bez prestižního titulu.
Anna nemohla na příležitost čekat.
Musela si ji vytvořit. Jako my všichni.
V každém z nás je trochu Anny.
Všichni trochu lžeme.
V životopisech, při nabízení zboží, na sociálních sítích.
Říkáme si, že sociální sítě změnily svět.
Všichni lidé se stali značkami.
Imagí, kterou nabízíme světu. Lží.
Ale to, co platilo pro Sinatru, platí i pro Annu.
Někdy musíte úspěch předstírat, než ho dosáhnete.
Anna to pochopila a stala se člověkem, kterým chtěla být.
Člověkem, který se s elitou New Yorku postavil na červený koberec.
Všechny nechala věřit příběhu, kterému věřit chtěli.
U Sinatry to nebyl zločin.
A není to zločin ani dnes.
Lidé, kteří budou svědčit,
chtěli věřit, že je Anna německou dědičkou,
protože z toho měli prospěch.
Měli, co chtěli.
Anna ani na okamžik nezamýšlela nikomu ukrást peníze.
Každý, kdo sem přijde
a posadí se na tu židli, chtěl Anně dát peníze,
protože s ní chtěl podnikat.
Chtěl být blízko Anně Delvey!
Německé dědičce!
Chtěli by podnikat s Annou Sorokinovou?
Cizinkou ze střední třídy? Ne.
Anna musela úspěch předstírat, než se dostaví.
Můžete ji za to soudit.
Brát ji za nemravnou.
Jako byste za nemravného považovali Sinatru,
protože zinscenoval mdloby žen.
Ale není to nezákonné.
A ve skutečnosti, na to nesmíte zapomínat…
důkazy dosvědčí, že Anna nikdy nebyla blízko,
a už vůbec ne nebezpečně blízko tomu, aby ty úvěry získala
nebo okradla kohokoli, kdo vám tady může tvrdit opak.
Třeba o jediný dolar.
Děkuji.
Obhajoba Sinatrou. To je odvaha.
Poslední administrativní věc, Ctihodnosti.
Později mezi důkazy zařadíme
obsah telefonu a notebooku obžalované,
protože jsme očekávali komunikaci
mezi obžalovanou a jejími kontakty.
Upozorňuji, že naše technické oddělení
mělo problémy způsobené selháním počítače.
Jak víte, většina našich důkazů
je ve stavu, kdy může být předložena,
jediný přetrvávající problém, na nějž se zaměřujeme…
- Co to… - Zeptám se Todda.
Dva svědci budou v této věci svědčit.
VIVIAN - Co jí je?
- Co se děje? - Kde jsou všichni?
Chce vědět, kde všichni jsou.
Kdo jsou všichni?
Tisk.
Veřejnost. Nevím.
Fotit smí jen novináři.
- To jste vy, tak foťte. - Co s tím bude?
Udělám z toho větší haló. Sledujte.
Ti fotografové jsou z Daily Mail, New York Postu, AP.
Zveřejňují to okamžitě. Použijte jejich fotky.
VYTVOŘIT UŽIVATELE - ANNADELVEYMÓDAUSOUDU
ANNA V BÍLÉM JAKO ANDĚL!
Žádám o předvolání Alana Reeda.
Spočívaly vaše služby
ve spojení s bankami, které by poskytly úvěr?
- Ano. - Zaplatila obžalovaná za tyto služby?
Ne.
Po vašem dalším úsilí,
které jste účtoval nad nezaplacenou zálohu
v hodinové sazbě 1 000 dolarů, podařilo se vám Annu přiblížit
ke schválení úvěru nebo jeho převedení na její účet?
Ne.
Je to vina mé klientky, že jste svůj úkol plnil špatně?
Žádám o předvolání Gabriela Calatravy.
- Ahoj. - Čau.
Dala vám svůj řidičský průkaz bez místa narození
a falešnou svěřenskou smlouvu v němčině, kterou sama napsala.
Falešnou adresu podniku svého otce v cizině.
Ano.
Řekl byste, že obžalovaná byla neústupná?
Že se před ničím nezastavila?
Byla vytrvalá, ano.
Pokračoval jste ve spolupráci,
protože vás zajímala milostně?
Jo. Jasně.
Vzpomínáte si, že byste s ní flirtoval?
Bohužel.
Řekl jste jí, že ji chcete políbit?
- Námitka. - Připouští se.
Jo, jasná věc.
Soudní síň je neobvyklé dějiště pro módní přehlídku.
V případě Anny Delvey,
falešné německé dědičky souzené na Manhattanu,
je však překvapivé a fascinující všechno.
Šatník Anny Delvey u soudu má vlastní instagramový účet.
Kdo jej založil? Nikdo neví.
Anniny kultovní modely se staly módní nezbytností,
a to díky stylistce celebrit.
Vím, že to děláš ty.
Má to tvoje otisky prstů.
Kacy, neobviňuj mě z něčeho, na co jsem sakra pyšná.
Kvůli tobě musí chudák tahle holka svůj smutný a trapný příběh
vyprávět celému světu, místo jenom porotě.
Anně hrozí 15 let vězení,
a ty se bojíš o 15 minut hanby tady pro paní stěžovatelku.
- Neříkej mi tak. - Jasně, bonzačko.
Kdy se sakra probudíš a uvědomíš si, že jsi satanova sekretářka?
K dispozici 24 hodin denně.
Přesně.
Víš, co ji to stojí, aby mi mohla volat 24 hodin denně?
Instantní nudle. Spoustu kelímků.
Každý vězeň má denně šest minut na telefonu.
Šest minut.
To na obhajobu u soudu nestačí.
Denně se musí ohánět, vyměňuje nudle,
rozpustný kafe, tampony,
cokoli se jí povede sehnat v kantýně
nebo výměnou s dost děsivýma ženskýma,
a promění to na minuty.
Každý den hodiny času.
Otáčí se. To respektuju.
Až se budeš chovat tak, abych tě respektovala, stav se u mě v práci.
Do té doby mě těšilo, slečno bonzačko,
a mám radost, že jste si vybrala, švýcarská dámo.
HLÍDKA ANNY DELVEY
Anna má jasnou představu,
co chce a jak ji má vnímat svět.
Šaty, které vybírám, snad vyjádří její moc
a vliv na svět podnikání a její smysl pro osobní styl.
Média dělají z Anny Delvey něco jako Rihannu.
Pracovitou módní ikonu.
U soudu válíte, ale Cy ty zprávy uvidí
a pokud vím, tady se pamatují jen chyby
a odměňuje pouze dokonalost.
Není to fér. Baxter nás zítra seřve.
Je to bezvýznamný prostředník.
Cy se hned potom zaměří na další populární téma.
Kdo si pamatuje chyby a odměňuje jen dokonalost, jsem já.
Baxteři se mění.
Jestli prohraju v jediném bodě, už se nepodívám do zrcadla.
Po zbytek života.
Zapomeňte na Baxtera
a najděte mi svědectví Rachel Williams,
které jsem chtěla před 10 minutami.
Panebože.
Annini fanoušci mě začínají trolovat.
To se jen zhorší, až budu svědčit.
Musím si změnit identitu.
Zjistí, kde bydlím? Vědí, kde pracuju.
Máš strach.
- Jsi zločinka? - Ne.
- Kdo je zločinec? - Ona.
- Zradila jsi něčí důvěru? - Ne.
Nechala jsi kamarádku ve štychu?
Ne.
- Tak kdo? - Anna.
- Kdo by měl mít strach? - Anna.
- Kdo by se měl chtít schovat? - Anna.
Amen.
Ale stejně…
Všichni mě po svědectví budou nenávidět.
Budeš se nenávidět ty?
Stůj za svou pravdou,
posílena laskavostí, a vyprávěj svůj příběh.
Zlá mrcho.
Slečno McCaw, už mi nezbývá tolik času.
Žádám o předvolání Rachel Deloache Williams.
D-E-L-O-A-C-H-E.
Děkuji.
A vítám vás.
Děkuji.
Vím, že procházíte těžkým obdobím.
- Kde žijete, Rachel? - Ve West Village.
- Kam jste chodila na vysokou? - Kenyon College.
Proč jste přišla do New Yorku?
Chtěla jsem psát. A pracovat ve Vanity Fair.
- Povedlo se? - Ano.
Jak dlouho vám trvalo, než jste se tam dostala?
- Tři měsíce. - Řeknete nám, jak se to stalo?
Měla jsem vstupní pohovor s ženou, co tam pracovala,
a přišlo mi, že jsme si rozuměly, ale pak se neozvali…
Tak jsem se připomněla ručně psaným dopisem,
přiložila jsem sešitek pitomých básniček
a krabičku čaje, aby na mě nezapomněla.
Druhý den jsem měla pohovor a třetí den nastoupila.
Než se pustíme do té temné díry vašich hrozných nesnází
a snahy získat zpět peníze od slečny Sorokinové,
ráda bych, kdybyste soudu řekla,
jak tato zkušenost postihla váš život.
Můj život? Jistě.
Upřímně řečeno, ty peníze, stres, který mi způsobila v práci
a v rodině, jakkoli to bylo strašné,
mám pocit, že to nakonec přejde, ale…
Ale…
byly jste si s obžalovanou blízké.
Ano.
Proto jste jí věřila, hájila ji a pomáhala jí, přestože…
Annu jsem milovala.
Byla jsem jí věrná.
Podporovala jsem ji jako dobrá přítelkyně.
Velmi dobrá přítelkyně.
Když pak chladně a zákeřně dovolila,
abych ztratila práci a snad i šla do vězení
za zneužití karty, když jsem jí pomohla v nouzi, jen pro její rozhazovačnost,
tak upřímně nevím, jestli budu ještě někdy schopná někomu věřit.
Jestli si někoho ještě pustím do života.
Doufám, že se to změní, ale cítím, že jsem jiný člověk.
Ustrašená a zranitelná…
Všechno, co mi způsobila…
ty lži, stres a zrada, to dokážu přežít,
ale nevím, jestli se mi někdy vrátí schopnost důvěřovat.
Jestli budu zase sama sebou. Jestli k sobě někoho pustím.
Jestli budu milovat.
Potřebujete chvilku?
Omlouvám se.
Promiňte.
Nic mi není.
Prosím, nic mi není.
Řeknete porotě, proč jste se rozhodla na této strašné zkušenosti vydělat?
Strašlivý dluh.
Ale taky jsem zjistila, že vězím ve vlastní hlavě.
Že si znovu všechno přehrávám.
Tak jsem si řekla, že to musím dát na papír.
A bylo pro mě důležité, že svůj příběh budu sama vyprávět.
Nebojte, zítra si ji podáme.
Mluvíš rusky, ne?
Trochu.
Da.
Pane Sorokine, tady Todd Spodek, advokát vaší dcery.
Nevím, kolik toho z procesu
dokážete zachytit v Německu…
Ale volám, abych zjistil,
jestli jste si nerozmyslel přijet za námi osobně.
- Nět. - Říká, že ne.
Tomu jsem rozuměl.
Vadime, vaše dcera je trochu rozrušená.
To neznamená, že prohráváme,
ale vzhledem ke stresu takového procesu,
zvlášť při takové pozornosti médií…
Rodina se ničím nedá nahradit.
Potřebuje vás tady.
Prosím.
Vaše vlastní dcera.
Souzená v cizí zemi.
Jsem jen její advokát, Vadime.
Nemůžu být její otec.
Nedokážu to.
Nemůžu pro ni dělat všechno.
Řekl sbohem.
- Ahoj, o co jsme přišli? - O Annin příchod naštěstí ne.
Další den Rachelina svědectví nám neujde.
- Tady máš oběd… - Já bych vám to vyložila.
Nemělo už to začít?
Před půl hodinou.
- Co to zdržuje? - Nevím. Todd neodpovídá.
Zkoušela jsi volat?
Zdá se mi to bezprostřednější než psaní zpráv.
Rodiče s vrtulí. Konečně vím, co to znamená.
To snad ne. No jo.
Dámy a pánové, omlouvám se za zpoždění.
Obžalovaná se k nám podle všeho odmítá připojit,
než si vyřeší jakési potíže se šatníkem.
Co zase? Dostala přesně, co chtěla.
Nejde o to, co dostala.
Ale kolik.
Asi jsem na řadě zaběhnout do H&M.
- Zaběhnout do H&M? - Na řadě?
No… možná to bude chvíli trvat.
Asi byste se měli vrátit,
než Paul přidělí vaše stoly stážistům.
Co je na těch šatech špatně?
- Jsou špinavé. - Oblečte si tohle.
- Sežeňte nové. - Nemůžeme to opakovat.
Přineste nové a řekněte soudkyni, že budu svědčit.
- Anno, poslouchejte… - Ne! Posral jste celej proces!
Já věděla, že s tím přízvukem z Long Islandu
a blbým ksichtem
budete advokát na hovno!
- Mlčte a poslouchejte. - Vy poslouchejte!
Budu se hájit.
A ať Natasha přinese lepší šaty, nebo vás vyhodím!
O co vám sakra jde?
Jde o to, že můj posranej lacinej a hnusnej advokát je idiot!
Budu se hájit, neschopnej kreténe!
Celou obhajobu jste posral.
Kdybych chtěla peníze,
mohla jsem si ty idiotský bankéře vzít!
Snažím se něco vybudovat
a vy jste mi totálně zničil reputaci!
- Vaši reputaci? - Stačí, máte padáka! Vypadněte!
Zaprvé, sama svědčit by byla sebevražda.
- Skončili jsme! - Vystavila byste se otázkám…
Vypadněte, najděte si stalkerku v nouzi.
Otázkám, které vás ukážou jako chamtivou,
ulhanou ubohou podvodnici s hrozným přízvukem.
Ale to není ten důvod.
Nebudete svědčit, protože je to na mně, ne na vás.
Máte padáka, ubohej břídile!
- Ani proto ne. - Nemáte mi co přikazovat!
Možná jde o vaši reputaci…
Nejde jen o reputaci, kreténe,
jde o můj život. O mou svobodu!
Jste neschopná parodie na šejdířku.
Poznal jsem hafo kriminálníků
a vy se ve zločinu hovno vyznáte, seru na vás.
A seru na vaši reputaci.
Seru na váš život. Na vaši svobodu.
Tady jde o mou reputaci, mou identitu,
mou schopnost zabezpečit rodinu a vy si s nimi zahráváte
a já teď vypadám jako ubožák, protože nezvládnu klientku.
Nedokážu ji obléct.
Nechám vás svědčit,
a to bude hřebíček do vaší i mojí rakve.
Dostanete nejvyšší trest a mě už si nikdo nenajme!
To by taky neměl.
Serete na mě? Já seru na vás!
Ven! Táta mi najde advokáta, co není odpad…
Váš táta?
Hloupá nejste, tak o co jde?
Trpíte sakra bludy,
že věříte, že by se sem vůbec přiblížil?
Věříte sama svým lžím?
Lžete mně, nebo sobě?
Asi sobě.
Protože všichni ostatní, co vás zatím neopustili,
už tomu dávno nevěří a serou na to!
Aspoň dokud máte nekryté šeky!
Ani váš otec nechce s tím divadlem nic mít.
Proto máte špinavé šaty.
Ten váš blud musí být do nebe volající,
že si můžete jen na vteřinu představit, že by se tady ukázal,
nebo dokonce zaplatil za nóbl stylistku,
která vás oblíkne jako nějakou soudní barbínu!
Porota ji milovala.
Žrali každé sousto těch jejích keců.
Je to snaživka bez talentu, která se škrábe po mých zádech za slávou.
A oni ji milovali.
Nedokázali od Rachel odtrhnout oči.
Ale to je proto, že je hezčí než já,
sympatičtější.
Všude zapadne.
Je lepší herečka.
Není to její představení.
- Je naše. - A viděl jste?
Rozplakala je.
Je to naše divadlo. Vy jste jeho hvězda.
Já jsem ubohý, jak se to říká?
Neschopný advokát, kterého vyhodí v prvním dějství.
To ne.
Spoluhvězda.
Ten, kdo stojí po vašem boku, když ostatní odejdou.
Ten, kdo vás neopustí, i když vás nesnese.
I když se ke mně chováte jako k debilovi,
stejně vás budu hájit před každým, pro koho jste kráva a svině.
Což jste. Jste hrozná svině, Anno.
Ale taky máte koule. Jako nosorožec.
Respektuju ty vaše ohromný, houpající se…
Přesně to potřebujete, když v tomhle městě něco chcete.
Ale oni to nevidí.
Vidí sobeckou krávu, která okrádá kamarádky
a ožírá se z minibarů v hotelech
jako nějaká vzteklá ruská lasička.
Já to změním.
Odhalím, jaký je Rachel zasraný pokrytec.
- A předložím jim ty ohromný… - Fuj.
…na stříbrným podnose,
aby je mohl obdivovat celý soud i svět.
Budu pro vás vraždit.
Ne proto, že si to zasloužíte,
ale protože to potřebuju. Já to sakra potřebuju.
Pro sebe.
A protože to dokážu.
Jsem připraven bojovat.
Ale nesmíte bojovat proti mně.
Radši budu navěky zavřená, než abych vypadala jako nějaká snaživka.
Jako nějaká amatérka.
Líná mileniálka, která hledá zkratku ke slávě a bohatství.
Jako nějaká Rachel.
Chci úctu.
Chci, abyste mě obhájil.
Abyste obhájil mou práci, mou nadaci. Moje úspěchy.
Můj otec…
všichni…
musejí vědět, jak blízko jsem byla.
Musejí vědět, že nejsem podvodnice.
Máte moje slovo.
Oblečte se.
Je to nevhodné a nepřijatelné.
Porota tu sedí od půl desáté.
Jste obžalovaná před trestním soudem.
Nejste na módní přehlídce.
Kdo si k čertu myslíte, že jste?
Omlouvám se, Ctihodnosti.
Příště nechám soudní stráž,
aby vás zabalila do závěsů a přitáhla sem.
- Rozumíte, slečno Sorokinová? - Ano, Vaše Ctihodnosti.
Dobře. Přiveďte porotu.
Z vašeho svědectví víme hodně o vašem životě.
Slušná výchova, dobrá škola.
Získala jste vysněnou práci do tří měsíců po příjezdu.
Blahopřeji ke spisovatelským úspěchům.
- To štěstí vám musí každý závidět. - Námitka.
Položte otázku, pane Spodeku.
Znala jste Annu, než jste se s ní seznámila?
Viděla jsem ji na sítích.
Dá se říct, že jste ji chtěla poznat.
Zajímala mě. Její profil byl zajímavý.
Co na ní bylo zajímavé? Nebo na jejích profilech?
Fotky umění, cestování,
šéfredaktorka myslím v Purple Magazine.
Přitahovala vás podobná kariéra?
Obě jste pracovaly v časopisech, Anna měla náskok, ale…
Ano.
Když jste se spřátelily, pozvala jste ji někdy na něco?
- Nenechala mě… - Odpovězte.
Ne, pokud si vzpomínám.
Na některou z večeří v Le Coucou a dalších luxusních restauracích?
- Ne, pokud vím. - Do lázní? Na kosmetiku?
Do sauny? Na masáže, do nehtových salonů?
- Ne. Anna byla velkorysá. - Na soukromé tréninky?
- Ne. - Nikdy jste za nic neplatila?
Kolik takových požitků
vám Anna koupila za ty dva roky přátelství?
- Co myslíte? - Začněte u večeří a pokračujte.
Kolik?
- Nepamatuji se. - Nezapisovala jste si je?
- Ne. - Tak jak si na ně vzpomenete při psaní?
- Námitka, Ctihodnosti. - Připouští se.
Spolupracovala jste s detektivem newyorské policie,
abyste pomohla zatknout svou přítelkyni Annu Sorokinovou?
Ano. Jinak bych…
Proč jste to nezmínila v článku z Vanity Fair?
Neměla jsem na to místo.
Mezi tolika detaily.
Psala jste o tazích městem
a o sbližování s Annou v bohatých podrobnostech.
Dramatické události kolem policejní léčky
a zatčení Anny vám nestály za místo v článku?
Neměla jsem dost místa.
Kolik dostanete zaplaceno
za knihu o svých zážitcích s Annou?
Nevím. Já smlouvám moc nerozumím.
Já jsem advokát, pomůžu vám.
Zde se píše, že dostanete 300 000 ve čtyřech splátkách. Je to tak?
Ano.
A víte, kolik dostanete za televizní smlouvu?
- Nebo to chcete vysvětlit? - Myslím, že je to asi 30 000.
Za předkupní právo. Dalších 300 000, pokud se to natočí. Správně?
- Správně. - Takže celkem 630 000.
K tomu těch 1 200 od Vanity Fair za článek. Správně?
Nechci, aby bylo moje svědectví špatně vykládáno
nebo považováno za trik pro můj vlastní prospěch.
Nejde o zábavu, ale o právo a pořádek a zločin!
Ale vám jde o zábavu, ne?
Jde o trauma.
O americký soudní systém, o varování pro ostatní…
Nejde o zábavu,
je to to nejtraumatičtější, co se mi kdy stalo.
Tomu všemu rozumím.
Ale tu traumatickou zkušenost, kterou jste si prošla,
jste prodala třem různým lidem. Správně?
Pracovala jsem.
Odpovězte na otázku.
Ano, prodala jsem to třem lidem, ale tvrdě jsem pracovala.
Když říkáte, že jste tvrdě pracovala,
pracovala jste na spřátelení se slečnou Sorokinovou,
využíváním jejích konexí,
její extrémní štědrosti,
a když se vám jedné věci nedostalo, po jedné lapálii,
jste tvrdě pracovala na spolupráci s policií a zatčení Anny.
Tvrdě jste pracovala, abyste ji vylákala z odvykacího centra v Malibu,
předstíráním, že s ní jdete na oběd.
Tvrdě jste pracovala na svém spisovatelském snu,
když jste našla postavu a šťavnatou historku…
- Námitka. - Zamítá se.
A tvrdě jste pracovala na prodeji té historky
o zážitcích s Annou nejvyšší nabídce.
To není…
Kéž bych ji nikdy nepoznala.
Nikomu bych to nepřála.
Nic horšího se mi nikdy nestalo.
Přijela jste sem, abyste se prosadila jako spisovatelka,
a do dvou let jste otiskla článek ve Vanity.
Čeká vás přes 600 000 za nakladatelské a televizní smlouvy.
To všechno, protože jste se spřátelila s Annou a vydala ji policii.
Jestli je tohle to nejhorší,
- tak bych to přál všem. - Námitka.
Stažena. Nemám dalších otázek.
Ty jsi Annu udala?
Nastražila to na ni? Vylákala ji z odvykačky?
Vysvětlím ti to.
- Asi se zlobíš… - Je to šok.
Když se zlobím, tak to poznáš.
Musela jsem s policií spolupracovat, jinak by mi nic nevrátila.
Proč jsi to tajila?
Styděla jsem se.
Cítila jsem se zneužitá.
Policií, prokurátorkou…
Já se cítím zneužitá.
Tebou.
Máš pocit, že jsi tady oběť. Postarala ses o sebe.
Já jsem oběť.
Aspoň se můžeš vybrečet do těch peněz.
Asi ti jich zbylo dost, i když splatíš AmEx těch 60 000.
Pokud už to někdo nezaplatil za tebe.
Už přede mnou nic nezatajuj, nebo…
V AmEx se o to postarali. Viděli šílenost té situace…
Takže se ti udání kamarádky docela vyplatilo!
NEZNÁMÝ
- To je… - Jo.
- Budeš to… - Ne.
Tak jo.
- Ale co když je to… - Meze. Hranice.
Na ten skvělý křížový výslech Rachel.
S jedním bodem to může pomoct, ale těch dalších devět…
Catherine je neúprosný robot na fakta,
bude jim svoje důkazy rvát do chřtánu,
až jim nezbude místo na ty moje.
Tak změníme strategii.
Moje nejlepší strategie je,
že nikdy nebyla nebezpečně blízko získání peněz.
Ale to nemůžu použít, protože klientka
radši shnije ve vězení, než by dovolila,
aby si mysleli, že neumí podnikat.
- Kdo říká, že jí musíš vyhovět? - Etika. Slušnost.
Všechny prostředky jsou dobré.
No tak. Dneska jsi válel.
Jsi hodně opilá?
Jsem vzrušená. Můžeme to vyhrát.
Za týden může Anna sedět tam na té stoličce.
Sem by ani nepáchla.
Měli bychom domů.
Asi jo.
Hranice, Vivian.
Ano, přijmu.
Jak je, Anno?
Měl bych o něčem vědět?
Myslela jsem, že spíš.
Spal jsem.
Pořád mám dojem, že ji slyším plakat.
Probudím se a je to jen duch.
Slýcháváš to taky?
Co se stalo se všemi mými šaty?
Odpoledne tu byl nájezd módní policie.
Měl jsem ti to říct.
Musím do jedenácti dovézt šaty na Rikers, jinak se to nestihne,
až ji budou ráno odvážet, a bude průšvih.
Když mluvím o „ní“, myslím naši dceru. Když o „ní“ mluvíš ty…
Jen se snažím pomoct s oblečením.
Tady jsou!
Kdybych teď Vivian z vysoké ukázal, co děláš,
byla by úplně hotová.
Jsou to jen šaty, Jacku. Proč ti to tolik vadí?
Vadí mi, že to nevadí tobě.
Jistěže mi to vadí. Nesnáším přemýšlet o oblečení.
Nesnáším nebýt s dcerou. Nesnáším jezdit na Rikers.
Tak proč?
Protože jsem to monstrum stvořila.
Obrátily se na ni oči světa. Nikoho nemá.
To má spoustu dobrých důvodů.
Musím to odvézt na Rikers.
Jak mi to vůbec můžeš říct?
O té dovolené víš už měsíce!
Můžu za to, že se ten soud vleče?
- Ty nemůžeš za nic. - Nemůžu jen tak opustit klientku!
Předat kolegovi neznamená opustit.
Ani jednou jsi mě tam nepřišla podpořit.
Nemáš ponětí, jak to média sledují, nemůžu to vzdát…
- Tak už víme, o co jde. - Co?
Chceš tam být na tiskovou konferenci,
aby půl tuctu spolužáků z práv
vidělo tvůj obličej v televizi. Směšné.
- Na to seru… - Kdyby to bylo na trest smrti, jasně.
Věnuj tomu všechen čas, ale tady si honíš ego
na tý malý rozmazlený zlodějce, která je stoprocentně vinná.
Chladnokrevná vražedkyně by mě nepotřebovala,
ale ona je dítě.
Dětská imigrantka, která přišla za americkým snem…
Ještě tu psychopatku necháš přísahat na vlajku.
Má jenom mě!
Tebe vychovali na posraným Olympu.
Nikdy nepochopíš, jaký to je.
Tak mi to prosím vysvětli.
- Zvedni to, no tak. - Ne.
Řekni jí, jak jí to u soudu slušelo.
Chováš se, jako bych s ní šoustal. Je to moje klientka!
Kéž bys, protože to by mi vysvětlovalo,
proč ti najednou přijde v pořádku
úplně zničit naši jedinou dovolenou za dva roky.
- Mám hranice. - Zavolá znovu.
Haló.
Ahoj. Brian, viď? Je tam táta?
Hádá se s mámou.
Počkám. Ale ne moc dlouho. Jsem ve vězení.
Co jste udělala?
Nic, jen jsem si půjčila peníze.
A letadlo.
Můžu si taky půjčit peníze?
Moje peníze má tvůj táta.
On mi nic nedá.
To bych se divila.
Je hodný.
A má tě moc rád.
Ale máma je z něho smutná.
To je asi moje vina.
Ale můžeš to taky využít, abys dostal, co chceš.
Můžu?
Jasně. Lidi rozdávají peníze ze spousty důvodů.
Vina a láska jsou ty největší.
Ty máš obojí. Měl bys chtít modré z nebe.
Půjdu pro tátu.
Ne. Nech je, ať se hádají.
Ale mně se to nelíbí, moc křičí.
Lepší než ticho.
No… Briane, musím končit.
Ahoj.
Když detektiv McCaffrey přišel Annu hledat u soudu, byla tam?
Ne.
Zůstala, aby se hájila?
Ne.
Utekla do Kalifornie, protože věděla, že se neobhájí.
Věděla, že je vinna.
Jasně vidíme, že obžalovaná…
Bílá na závěrečné řeči? Geniální.
…páchat zločiny.
Až se odeberete do porotní síně k poradě,
vyzývám vás, abyste dospěli k jedinému výroku,
který je v souladu s právem a důkazy.
A to, že je obžalovaná vinna
nade vši pochybnost ve všech deseti bodech.
Děkuji.
Pane Spodeku?
Todde.
Budu pro vás vraždit, pamatujete?
Cože?
Věřte svojí spoluhvězdě.
Dobře?
V průběhu líčení jsme slyšeli řadu výpovědí mnoha svědků.
Ale všimli jste si jedné opakující se věci?
Každý ze svědků, kteří předstoupili, se styděl.
Nechtěli vám říct úplnou pravdu.
Každý svědek vinil ze svých chyb někoho jiného.
Každý měl svůj příběh.
Protože každý z nich, samí dobře placení,
vzdělaní, zkušení muži obchodníci,
každý se nechal napálit 25letou holkou
bez titulu, bez osvědčení
a bez podnikatelských zkušeností kromě jedné stáže.
Anna byla naprostý zelenáč.
Ve světě, kde nikoho neznala, bez ponětí, co dělá.
Jak se mohla dostat nebezpečně blízko podvodu na těch bankách?
Získání těch peněz?
Možná považujete chování slečny Sorokinové
za nesprávné, nemravné, neetické a neortodoxní.
Můžete ji milovat nebo nenávidět, protože zneužila systém.
- Co to… - Ale jestli se v tomto případu
někdo pokouší obrat lidi o jejich peníze, jsou to bankéři.
Udělají doslova všechno, čeho jsou schopni,
aby získali vaše prostředky.
Blížila se Anna někdy tomu,
aby jí některá z bank poskytla úvěr?
Nikdy.
A kdyby ano, peníze by nešly do její kapsy.
Šly by majiteli budovy,
kterou chtěla renovovat pro podnikání.
Podívejte se na důkazy a uvidíte.
Podnikání nebylo.
Byl to jen sen. Nápad.
Jediná skutečná byla jedna prezentace.
Několik slov a obrázků.
Nebylo to skutečné. Nikdy se to nezhmotnilo.
Anna byla mladá, ambiciózní, nepřipravená,
neschopná provést, co si usmyslela a co ji přerostlo přes hlavu.
Ani na vteřinu se neblížila,
natož nebezpečně blížila tomu,
aby dostala peníze nebo opravila budovu
nebo otevřela klub nebo uměleckou nadaci.
Byla to jen slova. Plané řeči.
Cesta bez cíle, dlážděná naivitou a dobrými úmysly.
Abyste dokázali zločinný úmysl,
museli byste dokázat nebezpečnou blízkost.
A pokud nelze najít úmysl, nemůže být vinna ani z jednoho zločinu.
Jestliže máte důvodnou pochybnost o jejím úmyslu,
jejím duševním stavu,
musíte ji prohlásit za nevinnou ve všech bodech.
Děkuji.
Děkuji, pane Spodeku.
Dámy a pánové, poslouchejte mě prosím.
Změním trochu tón hlasu,
abyste dávali pozornost, protože je to důležité.
Potopil ji. Totálně ji potopil.
Obžaloba není důkazem o vině,
pouze ohlašuje obvinění…
- Musel jsem. - …obžalované,
je mechanismem, aby mohla být postavena před soud.
Obžalovaná po celé řízení…
Ahoj.
Jak dlouho to má trvat?
Asi kolik bude třeba.
Nejsem trpělivá, nauč mě nějakou mantru nebo něco.
Bože, dej mi sílu, abych přijala věci, které nemohu změnit.
To sis vymyslela, nebo ukradla z bible?
Ani jedno.
Můj ex je u anonymních alkoholiků.
Takže deset bodů obžaloby?
Ano, Vivian, deset bodů.
Když ji odsoudí ve všech, může dostat 15 let?
Tohle víš už… Co to má být? Amnézie?
Raný nástup Alzheimera…
Chci tě rozptýlit,
abys přestal otáčet tím víčkem.
Ta chodba je dlouhá, Vivian.
Bude tam jedna brzda, jako ve Dvanácti rozhněvaných mužích.
Nebo bojují s právními definicemi?
Mně už je to vlastně jedno.
Svoje jsem udělal.
Za pět hodin letím do Mexika. Ať se děje co se děje.
Odlétáš?
Buď to, anebo se rozvádím.
Takže…
Alexi už to zvládne. S přehledem.
Odlétáš dnes?
- Je to jen případ. - Já vím.
Už jsem bez rodiny dost dlouho.
Chápu. Jenom…
- Anna je velká holka. - Já vím.
O to nejde.
Jenom… asi…
Nenapadají mě slova, což by měla, je to moje práce,
ale nejbližší, co mě napadá,
je že mi budeš scházet.
Není přece… Budeme se potkávat.
Samozřejmě.
Přijdou další zajímavé případy.
Nepochybně.
Jistě.
Můžeme někdy na večeři. Ve čtyřech.
Nebo v pěti.
Jo. Jasně.
To by šlo.
Ještě nic?
Už se neptej.
Třeba tam není signál, špatné spojení…
Viv je online.
Podle toho zeleného světýlka.
Ten počítač mi dokonce sděluje, když píše.
Vidím, že píše, když píše.
Kdo potřebuje tolik informací?
Má mi to ulevit? Funguje to přesně naopak.
Tak když Vivian nepíše, skočím pro zelený čaj. Dáte si?
Já nic.
Já si dám panáka.
Moment…
Vivian píše.
A je to.
Přiveďte porotu.
Všichni sednout! Okamžitě!
- Máme výrok. - Umíme číst.
Tak dobře.
Členové poroty,
bylo mi oznámeno, že jste dospěli k výroku.
Prosím tajemníka…
Nechť předsedající povstane.
Postavte se.
Je výrok jednomyslný?
Ano.
Jak zní v prvním bodě vinícím obžalovanou Annu Sorokinovou
z pokusu o krádež prvního stupně
odcizením majetku City National Bank
převyšujícího jeden milion dolarů?
Nevinna.
Jo! Sakra že jo!
Jak zní ve druhém bodě vinícím obžalovanou
z pokusu o krádež prvního stupně
odcizením majetku Fortress Investment Inc.
převyšujícího milion dolarů?
Vinna, nebo nevinna?
Dělej, piš rychleji.
Piš, než vyletíme z kůže.
Vinna.
V třetím bodě vinícím obžalovanou z krádeže druhého stupně
odcizením majetku City National Bank převyšujícího 50 000 dolarů.
- Vinna, nebo nevinna? - Vinna.
Ve čtvrtém bodě vinícím obžalovanou z krádeže druhého stupně
odcizením majetku Citibank NA převyšujícího 50 000 dolarů.
- Vinna, nebo nevinna? - Vinna.
V pátém bodě vinícím obžalovanou z krádeže druhého stupně
odcizením majetku Rachel Williams převyšujícího 50 000 dolarů.
Vinna, nebo nevinna?
Nevinna.
V šestém bodě vinícím obžalovanou z krádeže třetího stupně
odcizením majetku Signature Bank převyšujícího 3 000 dolarů.
- Vinna, nebo nevinna? - Vinna.
V sedmém bodě vinícím z poškození poskytovatele služby
s úmyslem získat leteckou přepravu od Fly Blade Inc.
- Vinna, nebo nevinna? - Vinna.
Hotel Beekman?
Vinna.
- Hotel W. - Vinna.
- Hotel Le Parker Meridien. - Vinna.
No…
a je to.
Dámy a pánové, zhostili jste se nelehkého úkolu.
Chápu to a vážím si toho.
Jak jsem řekla, bez ohledu na váš výrok
jste dobře posloužili společnosti.
Jen pár věcí…
Vyhráli jsme dva ze tří velkých. To není málo.
Hm. City National a Rachel.
Není to zlý.
Jestli s nimi chcete mluvit, můžete.
Někteří zástupci médií budou chtít také mluvit s vámi.
Je na vás, zda se s nimi rozhodnete mluvit.
Ohledně médií chci zmínit ještě něco.
Pochopitelně jste je zde viděli po celou dobu.
Jsem hrdá na to, jak jste se zaměřili na případ, a ne na ně.
Omlouvám se, ale hned potom musím jít.
Alexi s vámi projde další kroky.
Vrátím se za týden a sejdeme se. Ano?
Ano.
Hezkou dovolenou. Je zasloužená.
Ještě jednou děkuji za vaši službu.
Děkuji.
Propouštím vás, můžete odejít.
Jsem na tebe pyšná.
Díky. To pro mě hodně znamená.
Měli bychom koupit knížky se samolepkami,
jestli máme s dětmi přežít let.
Nechala jsem Glorii,
aby děti v hotelu přihlásila do klubu,
ať máme každý den půl dne pro sebe na golf,
procházky po městě nebo válení v posteli.
Co je?
Já nemůžu jet. Teď ne.
Proč? Todde, už to skončilo.
Přiletím hned, jak budu moct.
Asi nechápeš, co zrovna děláš.
Chápu.
Ty asi nechápeš…
Omotala si tě kolem prstu. Ty to víš.
Já tě miluju, já…
Jste v pořádku?
Zradil jste mě.
To je jeden pohled.
Taky jsem vás vysekal ze dvou hlavních obvinění.
Nemusí se vám líbit, jak jsem to udělal, ale vysvětlím to.
Na tom nezáleží.
Nezáleží na tom.
Porota vás prohlédla.
Viděli, jak blízko penězům a Nadaci jsem byla.
Prohlédli kecy Rachel.
Nepotřebovala jsem obírat kamarády o 60 táců,
když mi ti arogantní frajeři z Fortress chtěli dát 20 milionů!
Ale oni to viděli!
Byla jsem nebezpečně blízko a oni to viděli.
Svět teď uvidí, že nejsem idiot.
Nejsem nějaká pitomá celebrita.
Jsem hráčka.
Chyběl mi jediný krok.
Zavolám vašemu otci.
Dám mu vědět.
Čtenost vašeho původního článku je šílená.
Od začátku líčení do rozsudku
je trvale nejčtenější a nejvíc v kurzu
ze všech článků na našich stránkách.
Světově přes čtyři miliony zobrazení.
To se nám ještě nestalo.
- Co, Paule? - Ne, co pamatuju.
Zájem je prostě…
Musíme mít pokračování.
Rozhodně.
Na titulku.
Senzaci.
Jděte do podrobností. Všechny zákruty.
Konflikt se soudkyní.
Soudní síň, jak tam dělala přehlídku.
Podle všeho byla při závěrečných řečech v bílém.
Ta holka je úžasná.
Ty bílé šaty napadly ji?
Nebo tu stylistku?
Hej.
Přemístíme vás.
Potřebuje vlastní kancelář. Vedle vás je volno.
Chcete kancelář vedle Paula?
Nestarejte se o…
Potřebujeme grafické editory, fotografy…
- To dítě z Mexika. - Kdo?
Landon mi nabídl kancelář.
Vedle Paula.
Paráda.
Stěhuju se ze Sipiše.
To byl cíl.
Co je?
Byly moje. Anniny bílé šaty.
Vytáhla jsem je ze skříně.
No jo.
Lou…
Sipiš, bílé šaty…
Nepodstatné detaily.
Záleží mi na ní.
Víc, než by mělo.
Jí na mně nezáleží.
Záleželo jí na mně? Nepodvedla mě taky?
Co je podstatné?
Vivian.
Co mám sakra dělat?
Soustředíš se na další článek.
Tak to chodí.
To nic.
Slečno Sorokinová, nejsem přesvědčena…
Absolutně ne… K jednání soudu.
Zůstanete ve vazbě…
Na pět až 15 let… Až do přelíčení.
Anna Sorokinová,
usvědčená, že newyorskou elitu obrala o více než 200 000 dolarů,
bude zítra odsouzena u manhattanského soudu.
Sorokinové hrozí až 15 let vězení.
RACHEL - TĚŠTE SE NA SKUTEČNÝ PŘÍBĚH
Rachel umí psát.
- Co píše? Ukaž. - Přestaň. Moc tam nejsi.
Ukaž!
Mělas jet do Maroka, byla bys taky slavná.
To napsala tak rychle?
- Má tady i soud. - Dej to sem.
Do léta to vyjde.
Můžeš si to číst na pláži s ostatníma obyčejnýma holkama.
Tak se podívej.
Víš co, já nechci.
Už jsem ztratila dost…
Jsem šokována.
Už mi stačilo žít život cizíma očima.
Jsem režisérka.
Jsem filmová režisérka a začínám teď.
Jdu dovnitř a dám výpověď. Sleduj.
- Počkej. - Nesnaž se mi to vymluvit.
Annin rozsudek.
Soudkyně ho právě vydala.
Kolik?
Dvanáct let.
Čtyři až dvanáct.
Dvanáct let.
Za dvanáct let bude mít moje dcera mobil.
Dvanáct je maximum.
Za dvanáct let nebude v Arktidě led.
- Nevím, co to má společného… - Za dvanáct let bude Anně 40.
Nebude virální senzace.
Nebude hvězda Instagramu.
Nebo dcerou ducha doby ani královnou mileniálů.
Bude osamělá žena ve středním věku, které ukradli život.
Todde.
Co? Co mám říct?
Nedonutila jsi ji k rozhovoru?
Nevyužilas ji?
Nedostala delší trest
kvůli pozornosti médií?
Dostala jsi víc kliknutí a Anna víc let. Tak je to prosté.
Co tvůj telefon?
Můj telefon?
Určitě zvoní.
Konečně.
Ozývají se ti klienti?
Jo, přesně.
Na tom případu zbohatneš. Užij si to.
Možná si dej pauzu. Všechno si rozmysli.
- Vezmi rodinu na dovolenou… - O dovolenou jsem přišel!
To má být taky moje chyba?
Padej na letiště. Buď s rodinou, nebráním ti.
Kam ji dají?
Bedford Hills.
Kdy ji odvezou?
Jste nervózní?
Kašlu na to tady. Těším se do skutečnýho vězení s mistry zločinu.
Bude tam větší zábava.
V Bedford Hills je to prý pěkný.
Jo.
Anno… chtěla bych se omluvit.
Za co?
Za to… jak to všechno dopadlo.
Za tohle všechno.
- Myslela jsem… - Co?
Vím, že jste si nemyslela, že mě zachráníte.
Anno, prosím.
Nedotýkat se.
Nenapadlo mě…
Takový trest si nezasloužíte.
Chlapi, kvůli kterým zkrachovaly banky, takový trest nedostali.
Měla byste…
Kdybych nenapsala ten článek…
Jste teprve na začátku.
Stalo se pár chyb.
Moje jediná chyba byla, že jsem přecenila schopnost lidí zvládat stres.
Jediná chyba?
Říkáte, že kdybyste to mohla udělat znova,
udělala byste to stejně?
Anno.
Je to naposled. Víckrát se neuvidíme.
Říkám, že se omlouvám. Žádám vás…
Přestaňte, Vivian. Nejste moje přítelkyně.
Nejsme nějaké uhihňané blbky, nejlepší kámošky nebo co.
Nelíbíte se mi. Nosíte hrozné boty. Tohle byla transakce, měly jsme dohodu.
- Anno. - Nic se neděje.
Svou stranu dohody jste splnila.
Řekla jste, že mě proslavíte, a to se stalo.
Kdo je teď slavnější než Anna Delvey?
Nedotýkat se.
Přijďte na návštěvu.
Nedotýkat se.
Přijďte na návštěvu.
Přijdu.
Jen se sakra uklidněte.
- Čas vypršel, Anno. Jdeme. - Jasně, chápu.
Sbohem, Vivian.
Sbohem, Anno.
Vivian…
Sluší vám to.
Zhubla jste.
Už nejste tak tlustá.
NESKUTEČNÁ ANNA
Vzpomínky Rachel Williams
Moje přítelkyně Anna byly zvoleny jednou
ze 100 knih roku Time Magazine.
Zkušenosti Kacy Duke s Annou
ji přinutily odhodit všechny problematické klienty.
Zůstává úspěšnou trenérkou a životní koučkou.
Neffatari Davis nechala práce a odstěhovala se do Los Angeles.
Přátelství s Annou se vytratilo, když ve vězení prohlásila,
že se začala identifikovat jako černoška.
Todd Spodek se stal oblíbeným advokátem význačných podvodníků.
Panický strach z nemoci ho přinutil opět trávit čas s rodinou.
Jessica Pressler, reportérka, z níž vychází postava Vivian Kent,
je dnes korespondentkou pro Vanity Fair.
Nedávno dokončila svou první knihu nazvanou O Anně.
Anna strávila ve vězení 40 měsíců.
Aktuálně ji zadržuje
imigrační a celní správa USA a očekává deportaci.
CELÝ SERIÁL JE INSPIROVÁN REPORTÁŽEMI JESSICY PRESSLER.
Překlad titulků: Jan Táborský