Sjette august.
Jeg kan ikke fatte at det er 6. august alt.
Jeg har ikke skrevet til deg på over en måned,
så jeg skriver dette så raskt jeg kan
av frykt for at jeg vil slutte,
vel vitende om hvor dumt det er.
Jeg vet ikke engang om du lever,
og heller ikke hvor jeg skulle sendt brevene om du gjorde det.
Men nå som du er borte, har jeg ingen å snakke med.
Jeg vet at problemene mine er ubetydelige
sammenlignet med de jeg møter hver dag.
Likevel kan jeg ikke slutte å tenke at jeg vil få høre stemmen din igjen,
min elskede.
Jeg prøver ikke å si at nazisme er en flott idé,
men om det får små folk som deg til å føle seg viktige,
da må det jo være ganske sterkt.
Jeg mener... hvem vil ikke være en del av herrefolket?
Ikke sant? Men det er her jeg ikke følger deg lenger.
Det er når de ideene begynner å drepe uskyldige...
og dere fortsatt er med på det.
Hva vil du, gutt?
Bertha...
du jobbet som vakt ved Ravensbrück,
og de polske kaninene som forskerne gjorde eksperimenter med,
de var ikke pelskledde og søte, var de vel?
Nei, de var heller menneskelige.
Polske kvinner mellom 17 og 42 år.
Kjenner du til krigspolitikken "De tre alle-er", Bertha?
"Drep alle."
Så er det... "plyndre alle".
Og så er det "brenn alle".
Slapp av. Vi har så langt igjen.
God morgen. Hva skal du i den britiske sektoren?
Politianliggende.
Hvor?
En bar ved navn Klaus Maus i Wilmersdorf.
Klaus Maus. Jeg har vært der.
Ikke drikk pilsen. De vanner den ut.
-Takk. -Ha en fin dag.
Jeg tror han likte deg.
Hold tåta.
Hei. Dere er amerikanere?
-Ja, ma'am. -Vi er tysk politi.
VI vil stille noen spørsmål.
Spør vekk, Fräulein.
Menig Gallagher og Deluca ble drept i forrige uke,
og dette var et av favorittstedene deres.
Kjente dere noen av dem?
Karin?
Karin! Bord seks og sju trenger...
Jeg vil snakke med servitøren din. Er hun her?
Ja. Karin er på kjøkkenet.
-Får jeg lov? -Selvsagt.
Karin?
Jeg er Elsie Garten. Jeg er politibetjent.
Kan jeg stille deg noen spørsmål?
Ja. Så klart.
Men jeg må ta ut søpla.
Ok.
"Englemaker." Og det skal være hovedmannen?
Ja, sir.
Han skal være aktiv her i vår sektor?
Det virker som han jobber i alle sektorer, med fokus på prostitusjon,
trolig utpressing og kidnapping også.
-Jøss. -Tar vi ham, blir alle glade,
selv russerne.
De er aldri glade. De er ikke i stand til det.
For fire dager siden ble to amerikanske soldater drept.
Jeg trodde saken ville holde deg i ånde.
Hvorfor jakter du på englemannen i stedet?
Han står bak drapene, direkte eller indirekte.
Bevis? Vitner?
Alt står der.
Denne listen, Max...
Du kan ikke bekjempe organisert kriminalitet med bordbein.
Det er nok sant,
men du kan ikke få det som ikke fins.
Da tar jeg det jeg kan få.
-En ting til. -Ikke mer jævla bridge, sir.
Slapp av.
Husker du piloten du møtte i klubben?
George Miller?
-Ja visst. -De som vet noe,
har stilt noen merkelige spørsmål i det siste.
Han skal vite at jeg holder øye med ham.
Jeg kjente ham før krigen.
Litt av en gambler.
Vel...
Jeg vil at du skal gi ham dette brevet.
Hils fra meg.
Han er stasjonert i Tempelhof.
-Tempelhof lufthavn? -Ja.
-Lever det der. -Fint.
Jeg skal skaffe deg det jeg kan fra listen.
Fint.
Kommer.
Du forsvant.
Jeg husket at jeg måtte mate katten.
Beklager.
Kom inn.
Hva gjelder det?
Kan vi sette oss?
Så klart.
Har det skjedd noe?
Bor du her alene?
Fin gate.
Takk. Den er intakt.
Du holder det mørkt her.
Jeg er...
Ja.
Hvor lenge har du jobbet på Klaus Maus, Karin?
Jeg vet ikke. Fire år, kanskje?
Er du syk?
Nei. Hvordan det?
Siden du bor alene, tilhører vel penicillinet her deg.
Å, det. Jeg hadde lungebetennelse for noen uker siden.
-Lungebetennelse? -Ja.
I denne varmen?
Det er vanskelig å få tak i penicillin nå.
Det...
...er fordelen ved å jobbe i en pub.
Alle de utenlandske soldatene med godene sine.
Jeg visste ikke at de delte ut dyr medisin gratis.
Uten å kreve noe til gjengjeld, da.
Vi gjør det vi må.
Kan du gi meg bildene?
Har du sett disse mennene før?
Jeg vet ikke. Kanskje. Burde jeg det?
Vitner sier at du ble trakassert av dem for noen uker siden.
På Klaus Maus.
Det husker jeg ikke.
Husker du det ikke?
Det skjer stadig vekk.
" Fräulein, vil du kose?"
"Fräulein, hva med litt vennlig invasjon?"
"Hei, Fräulein. Hei, Fräulein."
Beklager.
Du må ha hørt det selv.
Ble du voldtatt?
Du er heldig, Karin.
Heldig?
Ikke voldtatt. Ikke død. Heldig.
Takk for at du tok deg tid og samarbeidet.
Håper du blir frisk snart.
De kommer ikke til å bli her for alltid. Soldatene.
Alt har en ende.
Jeg er heldig...
TEMPELHOF LUFTHAVN AMERIKANSK SEKTOR
De må ikke fjerne noe fra listen.
Vi trenger alt dette. Blyantspissere, sykler, kaker...
Jeg elsker kaker.
Jeg elsker chocolate chip.
Kaker står ikke på lista.
Det står kaker. Slapp av.
Vi skal ha... fem sykler.
Hvorfor rister du på hodet? Det står fem sykler.
-Nei, det er strøket over. -Nei, det er understreket.
Dette er strøket over, dette er understreket. Franklin var tydelig.
Det får holde. Og vi trenger transport til...
Ritterstrasse, Kreuzberg. Og en skrivemaskin.
-Det hun sa. -Kreuzberg.
Ja. Takk, kompis.
Tar disse til turen.
Takk.
Hele byen sulter, så forhåpentligvis har vi nok saker
til å få dem til å prate.
Du må kvitte deg med folk du ikke stoler på.
Jeg stoler på alle på teamet mitt.
Så hvorfor ble Grønnøye drept? Noen lekket, for faen.
Du må vurdere alle fugleskremslene dine. Ham også.
Gad, det er en vits.
Hvordan gikk det i den britiske sektoren?
Det var en servitør, Karin Mann.
Så hun noe?
Men jeg er ganske sikker på at hun ikke fortalte meg alt.
Ja vel? Kanskje vi bør snakke med henne igjen.
Der er lastebilen.
Vi ses på stasjonen. Jeg har noe å gjøre.
Løytnant George Miller. Vet du hvor jeg finner ham?
Helt nede i gangen.
NYPD. Hva har jeg gjort?
Si det, du.
-Hvordan går det? -Bra. Og kriminaliteten?
Blomstrer.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg har et brev til deg fra Tom Franklin.
Siden jeg var i området, vær så god.
Han hilser.
Sier at du må komme innom snart og hilse på.
Dere kjente hverandre før krigen?
Nei, vi møttes her i Berlin.
Takk for dette. Og hils Claire hvis du ser henne.
Det skal jeg.
Denne generalmajor Wright,
han du pekte på under kortspillet, vet du hvor jeg kan finne ham?
Ja, tvers over gangen, like forbi telefonene.
Vi ses.
Ingeniørene ligger i forkant, og vi er på 12-timersvakt
for å endre sektoren. Jeg ringer tilbake.
Sir...
Jeg gir blaffen i reglene. Jeg vil bare finne broren min.
Hvorfor det?
Fordi jeg er den eneste han har.
Hva skjedde i Dachau?
Dachau.
45. infanteri var de første inn, og vi så alt.
Ting du ikke kan forestille deg.
Ting du ikke kan glemme.
Og vi hadde allerede sett det verste av krigen.
Vandrende skjeletter.
Armer som kosteskaft.
Massegraver.
De var så underernærte, så svake.
Jeg visste ikke at folk kunne se sånn ut og likevel leve.
Og vi kunne ikke gjøre noe,
annet enn å se dem hyle og hyle av smerte.
Den første natten
våknet jeg av maskingeværsalver.
Det viste seg at noen hadde stilt opp og skutt noen av leirens vakter.
32 stykker, for å være nøyaktig.
Det var fire igjen, men han slapp opp for ammunisjon.
Så...
Han drepte dem på måter som var...
...usunne.
Jeg slengte ham i arresten, men neste morgen var han borte.
Hvis du finner broren din...
...kan du fortelle ham at det jeg angrer mer på enn å arrestere ham,
var å la en med hans problemer
havne på slagmarken i første omgang.
Berta! Våkne!
Vi har en tidsplan å holde.
Jeg vet at du prøver å være et godt menneske nå.
Du reparerer sykler. Tilbake på den smale sti.
Men du får ikke gå tilbake til samfunnet.
Du er en jævla nazi, og syndene dine blir ikke bare borte.
Og derfor skal jeg brenne dem av deg.
Vi vant krigen, og dere tapte.
Nå gjenstår det å sørge for at de ideene forblir begravd,
for de skal aldri gjenoppstå.
Hva er dette?
Hva er det?
Er det et arvestykke?
Jeg skal smelte det og stikke det i øyet ditt.
Men la oss vente med det.
Hvis det er greit, tar jeg noen bilder.
Nei, det er... Ikke rør deg.
Dette er servitøren vår.
Ja. Vi leter etter henne.
Kan vi spre bildet til de andre distriktene?
Nei. Hun kan føre oss til englemakeren.
Og vi vil ikke at han skal skjønne at vi leter etter ham.
-Vi vet ikke hvor hun er. -Ennå.
Ikke ennå.
Karin!
Jeg vil møte dr. Gladow.
Har du sovet?
Jeg bryr meg ikke om jævla søvn.
Politiet kom til meg i morges.
Jeg vil møte dr. Gladow.
Jeg vil møte englemakeren.
Når kommer du hjem, onkel Max?
Om et par uker, toppen. Hvordan har moren din det?
Hun har det bra, tror jeg.
Hun mener at du kaster bort tiden der borte.
-Onkel Max? -Ja.
Er det noen spor etter faren min?
Nei, ikke ennå.
-Mamma sier at han er død. -Han er ikke død, Jimmy.
Få ham hjem, greit?
Dette er ikke min telefon, så jeg må legge på.
-Ok. Ha det. -Ha det.
Max, gi meg den.
-Du Moritz. -Ja?
Er ikke dette ganske... rart?
Vi må få bort det fæle på innsiden.
Vi må få bort all ondskapen.
En dag kan vi komme til å trenge denne til å beskytte oss.
-Den må være ren. -Ja.
Hold munn.
Er den velsignet nå?
Ja. Det bør den være.
La oss dra herfra. Kom igjen, Max.
Strømmen kommer nok tilbake om noen timer.
Kan jeg sette meg?
Hva drikker vi?
Hva?
Jeg vil ikke være uforskammet,
-men kanskje du bør la være. -Hva da?
Å drikke.
Ha en fin kveld, Mrs. Franklin.
Jeg har konkludert med at lidelse er en personlig sak.
En konsekvens av det er at vi ikke må dømme de vi har i nærheten,
siden vi ikke vet hvilke sår de har inni seg.
Det positive er at sår som aldri leges, ikke etterlater arr.
Hva i helvete snakker du om?
For å være ærlig, er jeg ikke helt sikker.
Ta en drink med meg, Mr. Max.
Jeg lover å oppføre meg pent.
Schnapps, er du snill. Og han tar det samme igjen.
-Hvordan har du hatt det i dag? -Fantastisk.
Har du arrestert noen slemme Fritzer?
"Fritzer?"
Tyskere.
-Nedsettende. -Selvsagt.
Min andre natt her på hotellet...
...i heisen...
Så?
Hva syntes du?
Så hvorfor nevne det?
Jeg syntes det var vidunderlig
at det øyeblikket ikke ble snakket om.
En slags hemmelighet.
Men nå som du har satt ord på det, forsvinner det, forvitrer.
Kanskje det var derfor jeg nevnte det.
Jeg elsker denne sangen.
Vil du danse?
Ellers takk.
Takk for drinken.
Jeg må legge meg.
Selvsagt.
Alltid hyggelig. Få deg en god natts søvn.
Hva er det du vil?
Det samme som deg.
God natt.
-Det samme igjen, takk. -Selvsagt.
Jeg er lei for det.
Elsie, jeg er lei for det.
Mannen hennes er fortsatt savnet.
Elsie, jeg er lei for det med mannen din.
Det er greit, Gad.
Sov nå.
Jeg håper du får se ham igjen.
Det gjør jeg også.
En dag.
Dette er den eneste veien inn.
Hele instituttet er avstengt på grunn av bombingene.
Det kan kollapse når som helst.
-Så det er trygt. -Nettopp.
Hallo. Unna vei.
Dr. Gladow har mange soldater som jobber for ham.
Det er det han kaller oss, soldatene sine.
Hallo.
Se, Hermann.
Jeg tok med noe til deg.
Sitt ned.
Jeg håper ikke det er for mørkt for deg,
men Marianne ber meg alltid være mer forsiktig.
Første gangen vi møttes, ba du om en tjeneste, og jeg hjalp deg.
-En jeg har betalt tilbake for. -En du har begynt å betale for.
Kommer du for å be om en til?
Jeg vil at du skal bruke meg.
Det gjør jeg alt.
Herr Gladow, du...
Du har andre jenter med...
...med større pupper og rundere rumper.
Jenter som menn vil ha, som er gode til å knulle.
Det er ikke meg.
Egentlig ikke.
Jeg snakker om hodet mitt.
Du eier det, så hvorfor ikke bruke det?
Du trenger en heldig jente.
Og jeg er heldig.
Mr. McLaughlin, beskjed til deg.
MØT MEG PÅ DENNE ADRESSEN: INDUSTRIESTRASSE 23. FORT. MORITZ.
God morgen, solskinn.
Vi har så vidt varmet opp.
Til nå har jeg brukt bare én flamme, men jeg har tre til.
Jeg sparte dem, for jeg ville ikke at det skulle gå fort, men du koker.
Og nå, akkurat da du trodde det var over, Bertha...
...presenterer jeg for deg... tilbudet.
Ser du?
Jeg er ikke så verst.
Hvis du gir meg navn og adresse til noen større enn deg selv,
lar jeg deg leve, Bertha.
Nei, jeg hører deg ikke. Snakk høyere.
-Otto Oberlander. -Otto Oberlander?
-Spandau. -Spandau. Ok. Adresse.
Kom igjen. Du klarer det.
Hva er graden hans?
Kvadronsjef for Einsatzgruppe D.
For Einsatzgruppe D?
Har du noen anelse om hva Einsatzgruppe D gjorde i Polen?
Slipp meg fri.
Ok. Det skal jeg.
Det skal jeg. Jeg skal slippe deg fri
til det helvetet som venter sånne som deg, Bertha.
For jeg løy.
"I pine høyt hun skrek da hun renset sin samvittighet."
"Du er meg, og jeg er deg.
Sammen er vi én, ikke to."
SYKKEREPARASJONER
Kom igjen!
Arbeid, sa jeg!
Unna!
DEN RUSSISKE FANGELEIR MÜNCHEN
Kom igjen.
Fortere!
Kom igjen!
Gå!
Bor du i 104 Eisenacher Strasse, Kreuzberg, Berlin?
Heter du Leopold Garten?
Hva heter din kone?
Kone.
Elsie Garten...
Du vet ikke hvem jeg er.
Jeg satte igjen denne maskinen så vi kan kommunisere.
Jeg trenger informasjon av deg.
Du skal ikke fortelle noen om dette.
Jeg tar kontakt.
Dette er det jeg har å tilby.
Elsie...
Elsie, det er meg.
Jeg kommer hjem.
Jeg kommer hjem, elskede.
Tekst: Evy Hvidsten www.plint.com