Sjätte augusti.
Jag kan inte fatta att det redan är den sjätte augusti.
Jag har inte skrivit till dig på över en månad,
så jag skriver detta så snabbt jag kan,
för jag är rädd att jag kommer att sluta
eftersom jag inser hur löjligt det är.
Jag vet inte ens om du lever...
eller vart jag skulle skicka alla de här breven om du gör det.
Men utan dig här har jag ingen att prata med.
Jag vet att mina problem är väldigt obetydliga
om man jämför med de människor jag träffar varje dag.
Trots det kan jag inte sluta tänka att jag ska få höra din röst igen,
min älskade.
Det är inte så att jag påstår att nazism är en toppenidé,
men om det får små människor som du att känna sig viktiga
så måste det ju vara rätt mäktigt, eller hur?
Jag menar, vem vill inte tillhöra den mäktigaste rasen?
Men en sak fattar jag inte.
När de där idéerna börjar leda till att oskyldiga människor dör...
och ni allihop fortfarande är med på tåget.
Vad är det du vill?
Bertha...
Du arbetade som vakt i Ravensbrück,
och de där polska kaninerna som forskarna experimenterade på
var inte ulliga och gulliga, eller hur?
Nej, de var rätt så mänskliga.
Polska kvinnor i åldrarna 17 till 42.
Känner du till krigsbegreppet three alls, Bertha?
"Döda alla".
Sen har vi "plundra alla".
Och så "bränn alla".
Oroa dig inte. Vi har mycket kvar.
God morgon, frun. Vad är ert ärende i brittiska sektorn?
Ett polisärende.
Var då?
På en bar som heter Klaus Maus i Wilmersdorf.
Klaus Maus. Där har jag varit.
Drick inte ölen, de spär ut den med vatten.
-Tack. -Ha en fin dag.
Jag tror att han gillade dig.
Håll käften.
Hej. Ni är amerikan, eller hur?
-Ja, frun. -Vi är tyska poliser.
Vi vill ställa några frågor till er.
Fråga på, Fräulein .
Soldaterna Gallagher och Deluca mördades förra veckan,
och det här var ett av deras favoritställen.
Kände ni nån av dem?
Karin?
Karin! Bord sex och sju behöver...
Jag vill prata med er servitris. Är hon här?
Ja, Karin är i köket.
-Kan jag gå in dit? -Självklart.
Karin?
Jag heter Elsie Garten. Jag är polis.
Kan jag få ställa några frågor?
Ja, visst.
Men jag måste ta ut soporna.
För all del.
"Änglamakaren". Det vill säga högsta hönset?
Ja, sir.
Han sägs vara verksam här i vår sektor?
Han verkar vara verksam inom alla sektorer, med fokus på prostitution.
Förmodligen även utpressning och kidnappning.
Griper vi honom blir alla nöjda.
Även ryssarna.
De är aldrig nöjda. De är oförmögna att njuta av livets goda.
För fyra dagar sen mördades två amerikanska soldater.
Jag trodde du skulle ha fullt upp med det fallet.
Varför jagar du den här änglamannen i stället?
Han är, direkt eller indirekt, ansvarig för de här morden.
Bevis? Vittnen?
Allt står där.
Men den här listan...
Förlåt, men organiserad brottslighet bekämpas inte från skrivbordet.
Det stämmer alldeles säkert,
men du kan inte få tag i sådant som det inte finns nåt av.
Då tar jag det jag kan få.
-Det var en sak till. -Ingen mer jävla bridge, sir.
Oroa dig inte.
Minns du den där piloten du träffade på klubben?
George Miller?
-Ja, visst. -Folk som vet saker...
...har ställt en del mycket märkliga frågor på sistone.
Jag vill att han ska veta att jag ser honom.
Jag kände honom före kriget.
Lite av en spelare.
Så...
Jag vill att du ger honom det här brevet.
Hälsa från mig.
Han är stationerad borta vid Tempelhof.
-Flygplatsen Tempelhof? -Ja.
-Ge mig det. -Toppen.
Jag ska skaffa så mycket jag kan från den där listan.
Toppen.
Jag kommer.
Ni bara försvann.
Jag kom på att jag var tvungen att ge katten mat.
Jag är hemskt ledsen.
Kom in.
Vad gäller saken?
Kan vi slå oss ned?
Ja, visst.
Är det nåt som har hänt?
Bor ni här ensam?
Trevlig gata.
Tack. Den är oförstörd.
Ni har det mörkt här inne.
Jag...
Ja.
Hur länge har ni arbetat på Klaus Maus, Karin?
Jag vet inte. Fyra år, kanske?
Är ni sjuk?
Nej, hur så?
Eftersom ni bor ensam utgår jag ifrån att penicillinet här är ert.
Åh, det där.
Jag hade lunginflammation nyligen.
-Lunginflammation? -Ja.
I den här värmen?
Penicillin är svårt att få tag på i dessa tider.
Det är...
...fördelen med att jobba på pub.
Alla utländska soldater med sina förmåner.
Jag visste inte att de delade ut dyra läkemedel gratis.
Utan att kräva några gentjänster, vill säga.
Vi gör alla det vi måste.
Kan jag få fotografierna?
Har ni sett nån av de här männen förut?
Jag vet inte. Kanske. Borde jag ha sett nån av dem?
Vittnen såg er trakasseras av de här soldaterna för några veckor sen.
På Klaus Maus.
Jag minns inte.
Ni minns inte?
Sådant händer hela tiden.
" Fräulein , vill du mysa?"
" Fräulein , vad sägs om en vänlig invasion?"
"Hör du, Fräulein. Hör du, Fräulein. "
Ursäkta.
Ni måste själv ha fått höra liknande saker?
Har ni blivit våldtagen?
Ni är lyckligt lottad, Karin.
Lyckligt lottad?
Inte våldtagen, inte dödad. Lyckligt lottad.
Då så, tack igen för er tid och er samarbetsvillighet.
Krya på er.
De kommer inte att vara kvar här för alltid. Soldaterna.
Allt har ett slut.
Jag är lyckligt lottad...
TEMPELHOF FLYGPLATS AMERIKANSKA SEKTORN
Se noga till att de inte tar nåt från vår lista.
Vi behöver all den här skiten. Pennvässare, cyklar, kakor...
Åh jävlar, jag älskar kakor.
Jag älskar chocolate chip-kakor.
Det finns inga kakor med på listan.
Det är kakor, för fan. Slappna av.
Vi ska ha fem cyklar.
Varför skakar du på huvudet? Det står "fem cyklar".
Nej, det är överstruket.
Nej, det är understruket.
Detta är överstruket. Detta är understruket.
Vice konsul Franklin var rätt jävla tydlig med det.
De där får duga. Just det, vi behöver transport till...
Ritterstraße, Kreuzberg. Och en skrivmaskin.
-Det hon sa. -Kreuzberg.
Ja. Tack, kompis.
De här tar jag som proviant.
Tack.
Hela stan svälter. Förhoppningsvis har vi tillräckligt med grejer
för att få dem att snacka.
Du måste släppa folk du inte litar på.
Jag litar på alla i mitt arbetslag.
Jaså, varför mördades Grönöga i så fall? Nån jävel läckte.
Det kan vara vem som helst av dina fågelskrämmor. Även han där.
Gad... Jag skämtar.
Hur gick det i brittiska sektorn?
Det fanns en servitris, Karin Mann.
Hade hon sett nåt?
Men jag är rätt säker på att hon inte berättade allt.
Jaså? Vi kanske borde prata med henne igen.
Där är lastbilen.
Vi ses på stationen sen. Jag måste fixa en sak.
Löjtnant George Miller, flygvapnet. Var finns han?
Längst bort i korridoren.
NYPD. Vad har jag gjort?
Det får du tala om för mig.
-Hur står det till? -Bra. Hur är brottsvärlden?
Den blomstrar.
Vad kan jag göra för dig?
Jo, jag har ett brev med ditt namn på från Tom Franklin.
Eftersom jag ändå var i krokarna - var så god.
Han hälsar.
Han vill gärna träffa dig snart och prata om vad som hänt sen sist.
Ni kände visst varandra före kriget?
Nej, vi träffades här i Berlin.
Jaha, tack för det här. Hälsa Claire om du träffar på henne.
Det ska jag göra.
Den där generalmajor Wright,
killen du pekade på när vi spelade kort, vet du var han finns?
Ja, på andra sidan korridoren, precis efter telefonerna.
Okej. Vi ses.
Vi ses.
Ingenjörerna ligger före schemat, och vi har 12 timmars standby
för sektorbyte. Jag ringer strax upp.
Sir...
Jag skiter i regelverket. Jag vill bara hitta min bror.
Varför då?
För att jag är allt han har.
Vad hände i Dachau?
Dachau.
45:e infanteridivisionen var först på plats, och vi fick se alltihop...
Saker man inte kan föreställa sig.
Saker man inte kan radera ur minnet.
Och vi hade redan sett krigets värsta fasor.
Levande skelett...
Armar som kvastskaft...
Massgravar.
De var så undernärda, så svaga.
Jag visste inte att man kunde se ut så och fortfarande vara vid liv.
Och det fanns inget vi kunde göra
förutom att se på hur de ylade. Ylade av smärta.
Den första natten...
...väcktes jag av kraftig maskingevärseld.
Nån hade radat upp och skjutit ned
några av lägervakterna...
32 av dem för att vara exakt.
Han hade fyra stycken kvar, men fick slut på ammunition.
Så...
...han dödade dem på sätt som var...
...osunda.
Jag satte honom i interneringsläger, men nästa morgon var han borta.
Om du nånsin hittar din bror
så hälsa honom
att det enda jag ångrar mer än att jag satte honom i bojor...
...var att jag lät nån med hans problem
delta i strid över huvud taget.
Bertha! Vakna!
Vi har en tidsplan att hålla oss till.
Bertha, jag vet att du försöker vara en bra person i dag.
Du lagar cyklar, du är tillbaka på den smala vägen.
Men du ska inte få återinträda i samhället.
Du är en nazistjävel, och dina synder försvinner inte bara så där.
Därför ska jag bränna bort dem från dig.
Vi vann kriget, och ni förlorade det.
Och nu måste vi se till att de där idéerna förblir begravna,
för de ska aldrig nånsin få resa sig igen.
Vad är det här?
Vad är det för nåt?
Är det en släktklenod?
Jag ska smälta ned den och sticka in den i ditt öga.
Men det väntar vi med till senare.
Om det går bra för dig ska jag ta några bilder.
Åh nej, det där... Rör dig inte.
Det här är alltså vår servitris.
Ja. Vi letar efter henne.
Ska vi dela ut bilden på henne till folk i området?
Nej. Hon kan leda oss till Engelmacher.
Och vi vill inte att han ska få veta att vi letar efter honom.
-Vi vet inte var hon är. -Än.
Inte än.
Karin!
Jag vill träffa dr Gladow.
Har du sovit nåt?
Jag skiter i sömn.
Polisen kom hem till mig i morse.
Jag vill träffa dr Gladow.
Jag vill träffa änglamakaren.
När kommer du hem, farbror Max?
Om ett par veckor senast. Hur mår din mamma?
Hon är okej, antar jag.
Hon tycker att du slösar bort din tid där borta.
-Farbror Max? -Ja.
Har du hittat några spår av pappa än?
Nej, inte än.
-Mamma säger att han är död. -Han är inte död, Jimmy.
Få hem honom, okej?
Det här är inte min telefon, så jag måste sluta. Okej?
-Okej. Hej då. -Hej då.
Max, ge mig den.
-Du, Moritz. -Ja?
Är det inte ganska...konstigt?
Vi måste få bort allt det hemska där inne.
Vi måste göra oss av med all ondska.
En dag kan vi behöva den här som beskydd.
-Den måste vara ren. -Ja.
Håll tyst nu.
Är den välsignad nu?
Ja. Det borde den verkligen vara.
Okej, nu sticker vi. Kom, Max.
Strömmen borde vara tillbaka om några timmar, sir.
Kan jag slå mig ned?
Vad dricker vi?
Vad är det?
Jag vill inte säga nåt opassande.
-Men ni kanske inte borde. -Borde vad då?
Dricka.
God natt, mrs Franklin.
Jag har kommit fram till att lidande är en personlig sak.
Följaktligen bör vi inte döma dem vi har omkring oss,
eftersom vi inte vet vilka sår de kan bära på.
Det positiva med sår som aldrig läker är att det inte blir några ärr.
Vad fan pratar ni om?
För att vara helt ärlig är jag inte riktigt säker.
Snälla, ta ett glas med mig, mr Max.
Jag lovar att uppföra mig.
Schnapps, tack, och han tar en till likadan.
-Så hur var er dag? -Underbar.
Grep ni några usla fritzar?
Fritzar?
Tyskar.
-Nedsättande. -Naturligtvis.
Min andra kväll här på hotellet...
I hissen...
Ja?
Vad tyckte ni?
Så varför ens ta upp det?
Jag tyckte att det var rätt underbart
att det ögonblicket förblev onämnt.
Ett slags hemlighet.
Men nu när ni har satt ord på det kommer det att försvinna, förtvina.
Det kanske var därför jag nämnde det.
Jag älskar den här låten.
Vill ni dansa?
Jag klarar mig, men tack.
Tack för glaset.
Jag måste lägga mig.
Självklart måste ni det.
Alltid lika trevligt. Sov så gott.
Vad är det ni vill?
Samma sak som ni.
God natt.
-En till likadan, tack. -Självklart.
Förlåt...
Elsie, förlåt.
Hennes make är fortfarande anmäld försvunnen.
Elsie, förlåt mig. Jag beklagar det med din make.
Det är ingen fara, Gad.
Somna om.
Jag hoppas att du får träffa honom igen.
Det hoppas jag också.
En vacker dag...
Det här är enda vägen in.
Hela institutet har varit nedstängt på grund av bombningarna.
Det kan rasa samman när som helst.
-Så det är alltså säkert. -Precis.
Hej. Ur vägen!
Dr Gladow har många soldater som arbetar för honom.
Det är det han kallar oss. Soldater.
Hej.
Se här, Hermann.
Jag har med mig nåt åt dig.
Sätt dig.
Jag hoppas att det inte är för mörkt för dig.
Men Marianne säger hela tiden åt mig att vara mer försiktig.
Första gången vi träffades bad du mig om en tjänst, och jag hjälpte dig.
En tjänst jag har betalat tillbaka för.
En tjänst du har börjat betala tillbaka för.
Är du här för att be mig om en till?
Jag vill att ni använder mig.
Det gör jag redan.
Mr Gladow, ni...
Ni har andra flickor med...
större tuttar och rundare rumpor.
Flickor som män vill ha, som är jättebra på att knulla.
Sån är inte jag.
Inte på riktigt.
Jag pratar om min hjärna.
Ni äger den redan, så varför inte använda den?
Ni behöver en lyckligt lottad flicka.
Och jag är lyckligt lottad.
Mr McLaughlin, ni har fått ett meddelande.
MÖT MIG PÅ INDUSTRIESTRASSE 23. SKYNDA DIG. MORITZ
God morgon, solstråle.
Vi håller bara på att värma upp.
Hittills har jag bara använt en låga, men jag har tre till.
Jag ville vänta med dem så det inte skulle gå för fort, men du kokar ju.
Och nu, just när du trodde att det hela var över, Bertha...
Vill jag presentera Erbjudandet.
Ser du?
Jag är inte alltför hemsk, eller hur?
Om du ger mig namn och adress tillhörande nån större än du själv
ska du få leva, Bertha.
Nej, jag hör dig inte. Prata högre. Kom igen.
-Otto Oberlander. -Otto Oberlander?
-Spandau. -Spandau. Okej, adress?
Kom igen. Du klarar det.
Vad har han för grad?
Ledare för Einsatzgruppe D.
För Einsatzgruppe D?
Har du nån aning om vad Einsatzgruppe D gjorde i Polen?
Låt mig få gå.
Okej. Jag ska.
Jag ska.
Jag ska låta dig gå
till vad det nu är för helvete som väntar såna som dig...
För vet du vad? Jag ljög.
"Högt ljöd hennes plågade skri när hon från samvetskvalen blev fri."
"Du är jag och jag är du.
Tillsammans är vi ett och inte tu."
CYKELREPARATIONER
Rör på er!
Arbeta, har jag sagt!
Undan!
RYSKT FÅNGLÄGER MÜNCHEN
Gå!
Snabbare!
Rör på er!
Gå!
Bor du på 104 Eisenacher Straße, Kreuzberg i Berlin?
Heter du Leopold Garten?
Vad heter din fru?
Fru.
Elsie Garten...
Du vet inte vem jag är.
Jag har lämnat den här apparaten så att vi kan kommunicera.
Jag behöver information av dig.
Du får inte berätta för nån om detta.
Jag kommer att höra av mig.
Här är mitt erbjudande till dig.
Elsie...
Elsie, det är jag.
Jag kommer hem.
Jag kommer hem, älskling.
Undertexter: Anna Eidhagen www.plint.com