‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Stânga, dreapta!
‎Haideți!
‎Stânga, zâmbiți! Mai repede!
‎Unu și în spate!
‎Sus! Întindeți!
‎Unu, doi!
‎Scuze c-am întârziat.
‎- Ai făcut noapte albă? ‎- Nu, am dormit prost.
‎Au sosit azi.
‎Uite-i cum se distrează cu mingile alea!
‎Excelent!
‎Toți par calmi, puțin speriați.
‎- Și apoi? ‎- O să profite de noi.
‎- Dar par foarte simpatici. ‎- O să vezi.
‎Haide! Fugi să te schimbi.
‎Bună dimineața!
‎- Summer! ‎- Da? Bună dimineața!
‎Îmi cer scuze c-am întârziat dimineață. ‎Vă promit că nu se va mai repeta.
‎Nu-i nimic. Vreau să te întreb ceva.
‎Ai cumva vreo veste de la Ale?
‎Eu? Nu.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎- De ce? S-a întâmplat ceva? ‎- Nu-mi răspunde la telefon de ieri seară.
‎Sunt puțin îngrijorată.
‎- În fine, nu contează. ‎- Îmi pare rău.
‎- Mă scuzi. O zi bună! ‎- La revedere!
‎ȚI-AM „SECHESTRAT” CARTEA. ‎SUNĂ-MĂ CA S-O RECUPEREZI.
‎REPETENTĂ
‎- Edo! Bună, scumpule! ‎- Bună!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎- Ai văzut rezultatele? ‎- Da.
‎- Cum sunt? ‎- Bune.
‎În regulă. Dar te simți bine?
‎Da.
‎- Treci pe la noi mai târziu? ‎- Nu știu dacă reușesc.
‎Bine.
‎Am rămas repetentă?
‎Îmi pare rău.
‎Pa, Isa!
‎Pa.
‎Nu-i mai tace gura!
‎Tu le înțelegi?
‎Ce-ai pățit?
‎Laura m-a întrebat adineauri de Ale.
‎Zicea că nu dă de el. ‎Părea foarte îngrijorată.
‎Am observat și eu. ‎Nu era în apele ei azi.
‎Uite cum se distrează blondele astea!
‎Își sorb băuturile la piscină.
‎Uită-te la ele! Le invidiez.
‎- E totul în regulă? ‎- Da.
‎În ce cameră sunt cazate?
‎În fine...
‎- Camera 234? ‎- Da.
‎Vă mulțumesc.
‎Numărul apelat nu este...
‎Urmează clientul numărul 23.
‎Urmează clientul numărul 24.
‎- Stai să te ajut. ‎- Bună!
‎- Vrei o mână de ajutor? ‎- Nu, eu...
‎Ba da. Mulțumesc.
‎Nu te-am recunoscut din prima.
‎Îmbrăcată așa.
‎De ce? Cum sunt îmbrăcată?
‎Foarte frumos.
‎N-am vrut să...
‎Îți stă minunat îmbrăcată așa.
‎Mulțumesc!
‎- Mergi la casă? ‎- Da.
‎- Îți car eu apa. ‎- Mulțumesc! Ești foarte amabil.
‎Ai vești despre casă?
‎Da, am primit o ofertă,
‎dar nu ne-a mulțumit, ‎așa că n-am vândut-o încă.
‎Mie nu mi s-a părut o ofertă rea,
‎dar ei nu i-a convenit.
‎- Fostei tale soții? ‎- Da.
‎Îmi pare rău.
‎- Stai liniștită! Am și vești bune. ‎- Da?
‎Până nu ne punem de acord, ‎trebuie să rămân aici.
‎Bine.
‎- E bine de știut. ‎- Va trebui să mă mai suporți puțin.
‎Bine.
‎Tu ce faci?
‎- S-a întâmplat ceva? ‎- Îți amintești de Blue, mezina?
‎- Da. ‎- A rămas repetentă.
‎- Se mai întâmplă. ‎- Dar îmi pare rău pentru ea.
‎Nici eu n-am fost silitoare.
‎Dar nu fiindcă nu înțelegeam, ‎ci fiindcă mi se părea totul restrictiv.
‎- Am rămas repetentă de trei ori. ‎- Poftim?
‎- De trei ori. ‎- Nu!
‎- Și te-ai transferat? ‎- Nu, am plecat.
‎- Unde? ‎- Am fugit de acasă.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Mi-am luat chitara, ‎am început să cânt prin baruri
‎și m-am băgat într-o grămadă de belele.
‎Mi-am urmat instinctul, asta mi-e firea.
‎Mai greșeam și eu, dar...
‎- Dar ți l-ai urmat. ‎- Da.
‎Și ce-ți spune instinctul să faci azi?
‎Nu știu.
‎Îți datorez o cafea. Măcar atât!
‎Urmează clientul numărul 27.
‎- Ăsta e numărul meu. ‎- Poftim?
‎E 27, numărul meu.
‎Bine. Pa! Ne vedem mâine, la bar.
‎O să mă recunoști. ‎Același loc, aceeași rochie.
‎- Pa! ‎- Mulțumesc.
‎Cu plăcere.
‎Piero!
‎Moșule!
‎- Am terminat. ‎- Și?
‎- Plec. E vară și pentru mine. ‎- Ce trântor!
‎Ale!
‎Trezește-te!
‎Haide!
‎- Cât e ceasul? ‎- E târziu.
‎- M-a sunat mama ta, dar n-am răspuns. ‎- Bravo.
‎O să creadă că-s supărat pe ea.
‎Mă duc să fac un duș.
‎- Vii mai târziu la petrecere? ‎- Nu știu.
‎Vrei un cui?
‎Nu.
‎Mai bine nu. Ești deja paranoic.
‎Auzi, Dario?
‎Pot să rămân aici?
‎Sigur că poți.
‎Glumești?
‎Nu știi?
‎Casa mea e casa ta, frate.
‎Dacă te mai sună mama, ‎zi-i că nu știi unde sunt.
‎Bine.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎- Edo? ‎- Blue! Ce cauți aici?
‎- Am febră. ‎- Ia să văd!
‎Da, ești puțin caldă.
‎Ai venit la Summy? Nu-i acasă.
‎Nu vrei să rămâi?
‎Bine.
‎Ne uităm la ceva?
‎Ai văzut ‎Stranger Things?
‎Da, primul sezon e tare.
‎Riverdale?
‎Le-ai văzut chiar pe toate.
‎Știi, uneori...
‎e foarte greu...
‎să alegi...
‎Da!
‎Ce zici de‎ Fabrica de bani?‎ Noul sezon. ‎Nu l-am văzut încă.
‎Blue?
‎Îmi pare rău să-l văd pe Ale așa.
‎Cum?
‎S-a încuiat la mine.
‎Nu vrea să afle nimeni. ‎Nu-i stă în fire.
‎Zâmbește!
‎Frumos!
‎Aș vrea să fiu ca voi.
‎- Ca cine? ‎- Ca tine și Ale.
‎Vă schimbați partenerii ca pe șosete.
‎Întoarce-te.
‎Ochii!
‎- Ce e? ‎- Deschide-i! Parcă ești miop.
‎- E din cauza soarelui. ‎- Numai puțin!
‎- Am reușit. ‎- Îmi dai telefonul?
‎Ce faci?
‎Deci... ți-am făcut un profil.
‎Sofia, ți-am zis că nu vreau. Termină!
‎Ce-ai pățit?
‎Nimic.
‎Îmi spui ce s-a întâmplat?
‎Am o problemă.
‎Alta?
‎Cred că e o problemă și mai mare.
‎Nu există problemă mai mare ‎decât să fii virgin.
‎Mă îngrijorezi! Ce-ai pățit?
‎Mă simt ca un idiot. Scuze!
‎M-am îndrăgostit.
‎- De ce râzi? ‎- Credeam că-i o problemă gravă!
‎De cine?
‎Gata, lasă-mă!
‎Dario... ‎sper că nu te-ai îndrăgostit de mine!
‎- Doamne! Da? ‎- Haide, Sofia!
‎Dumnezeule! Îți arde mereu de glume.
‎Haide, te tachinam! Întoarce-te!
‎Dario! Spune-mi cine e.
‎Nu mai vorbesc cu tine.
‎Haide!
‎Bună!
‎Am noutăți.
‎Te interesează sau nu?
‎- Da, te ascult. ‎- Are telefonul închis de ieri.
‎S-a certat cu ai lui ‎și vrea să renunțe la curse.
‎De unde știi?
‎De pe internet.
‎Că s-au certat?
‎Nu. Henry, bucătarul, mi-a zis. ‎Am aflat despre curse de pe internet.
‎Mă scuzați.
‎În sfârșit! Te-am sunat de-o mie de ori.
‎- Am rămas fără credit. Ce e? ‎- Sunt îngrijorată. Nu știu nimic de el.
‎El cine e?
‎Tatăl lui Ale.
‎Nu vine niciodată aici.
‎Nu arată rău, nu?
‎Unde pleci? Eu n-am mâncat încă.
‎MOTOCICLETE ȘI CURSE
‎S-A ÎNTORS CAMPIONUL?
‎ALE ALBA: ‎„DUPĂ ACCIDENT, SITUAȚIA S-A ÎNRĂUTĂȚIT”
‎DAECARA RACING ‎CONFERINȚĂ DE PRESĂ
‎Suntem întristați să anunțăm asta,
‎dar nu mai putem continua ‎colaborarea cu Alessandro Alba,
‎fiindcă nu mai este apt fizic și psihic ‎să concureze.
‎Asta nu înseamnă că ne vom opri.
‎Avem încredere în Jacopo Sandri,
‎care e pregătit ‎pentru Grand Prix-ul din Olanda. Nu?
‎Da. Aș dori să mulțumesc
‎întregii echipe, fiindcă are încredere ‎în mine, mai ales directorului tehnic,
‎care face o treabă minunată, ‎deși este presat de timp.
‎Dle Alba, ‎vreun comentariu despre fiul dv.?
‎Ce întrebare mai e și asta?
‎De ce naiba vă purtați mereu așa?
‎Nu e apt fizic sau psihic să concureze,
‎are nevoie de timp ‎ca să-și revină după accident.
‎Nu întrunește condițiile,
‎deci nu poate reveni în competiție...
‎ACCIDENT ALE ALBA
‎Se zvonea că există tensiuni între voi.
‎Puteți confirma...
‎- Putem să plecăm? ‎- Cât va dura pauza?
‎Nu știm încă.
‎Scuze, dar... Stai!
‎Unde pleci? Unde?
‎Laura...
‎Numărul apelat nu este...
‎Domnișoară! Mă scuzați, am o întrebare.
‎- Mamă! Ce cauți aici? ‎- Bună!
‎Mamă, n-ai ce căuta aici!
‎- De ce? ‎- Fiindcă lucrez.
‎- Voiam să văd unde lucrezi. ‎- Ce e, mamă?
‎Mamă!
‎Blue a rămas repetentă.
‎Fac tot ce pot, Summy. Îți jur.
‎Dar situația mă depășește. Ce mă fac?
‎Lui i-ai spus?
‎Știe despre Blue? Nu, așa-i?
‎Relația noastră nu e chiar roz...
‎Știu, mamă.
‎- De unde știi? ‎- Fiindcă el e absent.
‎Ne-am distanțat vara asta, ‎ca să reflectăm și să ne oferim spațiu.
‎Am mai avut probleme, dar am trecut peste.
‎- N-aveam de ce să-ți spun. ‎- Trebuie să mă întorc.
‎Tu măcar te-ai descurcat grozav.
‎- Te rog, mamă. Termină! ‎- Bine, gata.
‎M-am întâlnit cu Edo.
‎- Serios? ‎- Da.
‎E un băiat special. ‎Ai grijă să nu-l pierzi.
‎Fiindcă ești norocoasă că-l ai.
‎Aici e zona de restaurante și magazine.
‎Da. Și unde pot găsi o‎ piedina ‎bună?
‎- Piadina. ‎- Așa.
‎Aici se servește cea mai bună ‎piadina.
‎- La restaurantul Da Nora. ‎- Bine. O să-mi notez.
‎Ce faci? Nu vii?
‎Vin imediat. Mergi înainte.
‎Bine.
‎- Bună, Piero! ‎- Bună, Ale!
‎Îmi împrumuți o bucșă de 12 mm?
‎- Știi unde sunt, nu? ‎- Da.
‎Ce-ți face umărul?
‎Am avut și zile mai bune.
‎Am plecat.
‎- Vrei să te ajut? ‎- Da, de ce nu?
‎E de la finele anilor '70?
‎Da.
‎Din 1978.
‎Dario a făcut treabă bună. ‎Îmi amintesc când ați adus-o.
‎Era destul de distrusă.
‎A fost a bunicului meu.
‎A dăruit-o tatălui meu, ‎iar el mi-a dat-o mie.
‎- Deci e moștenire de familie. ‎- Da.
‎Frumos!
‎- Deci? ‎- Deci...
‎- Aș vrea s-o termin. ‎- Mi se pare corect.
‎Și se pare că vă descurcați bine.
‎Aș vrea s-o termin azi.
‎Piero...
‎Bucșa...
‎- Fie! Să trecem la treabă. ‎- Bine.
‎Băieți!
‎Salut, Dario!
‎- Bună! ‎- Sofia, îți torn ceva de băut.
‎Eu cred că sunteți un cuplu.
‎Ne luați la mișto.
‎- E clar! ‎- A dispărut de când te-a cunoscut.
‎- Vezi? A dispărut. ‎- Nu!
‎- A dispărut pe bune. ‎- Nu-l mai găsim.
‎- Îmi pare bine. Albe. ‎- Sofia.
‎Bună! Plăcerea e de partea mea.
‎Te-ai rănit?
‎Măgarule!
‎Ce zici de Dario?
‎Cum se descurcă?
‎Ce vrei să-ți spun? Se pricepe.
‎Dar merită mai mult de atât.
‎Știi că așteaptă doar ‎să-l chemi să lucreze în echipa ta.
‎Să repare motociclete adevărate.
‎Vrea să simtă lucruri ‎pe care tinerii ca el vor să le simtă.
‎Nu-ți lipsesc motocicletele, ‎cursele și autodromurile?
‎- Ba da, Piero, dar... ‎- E de înțeles.
‎Când nu poți face un lucru care-ți place, ‎îi duci dorul.
‎Dar poate iei o mică pauză ‎și te întorci din toamnă.
‎Da, mai vedem. ‎M-am săturat de melodia asta.
‎Bravo! Pune muzică adevărată. ‎Să auzim o‎ mazurka!
‎Merge și-o‎ polka. ‎Ba chiar îmi place mai mult.
‎Să vezi cum se ridică fustele femeilor ‎când dansează ‎polka!
‎- Deci? Îmi spui cine e? ‎- Nu.
‎Pentru Dumnezeu! ‎Să-mi zici dacă ghicesc.
‎- Fie! ‎- Bine.
‎Ia să vedem...
‎- Aia cu față de cal. ‎- Nu!
‎- Aia în costum de baie auriu? ‎- Nu.
‎- Aia cu țâțe mari. ‎- Care?
‎- Aia. ‎- Nu, nu-i ea.
‎Persoana asta există sau ai inventat-o?
‎Există.
‎E aici, la petrecere?
‎- Nu! Pe bune? ‎- Da.
‎O testăm, să vedem dacă pornește?
‎Hai, încearcă!
‎- Îi dau drumul? ‎- Da.
‎Mersi, Piero!
‎Mai vii de-acasă cu muzica asta!
‎Îmi împrumuți telefonul tău?
‎- Să ai grijă de el! Vorbesc pe chat. ‎- Nu vreau să știu cu cine.
‎Mamă?
‎Da, știu. Scuze.
‎Noi suntem aici. Da?
‎Acesta e restaurantul,
‎iar aceasta e zona comercială. Bine?
‎Aveți numerele de contact ale hotelului.
‎Întrebări?
‎Am citit că aici, în Romagna, ‎sunt mulți flamingi
‎și că aceasta e perioada perfectă ‎să le admirăm ritualul de împerechere.
‎Unde îi putem găsi?
‎- Vor să vadă flamingi împerechindu-se. ‎- Flamingi?
‎Numai o clipă.
‎Uite ce-ai făcut, ‎cu obsesia ta pentru flamingi!
‎E totul în regulă?
‎Ce-ai pățit?
‎- Nimic. ‎- Ale e de vină?
‎Totul e de vină.
‎Ce anume?
‎Îmi spui ce s-a întâmplat?
‎Sora mea a rămas repetentă, ‎mama e mereu deprimată,
‎iar tata habar n-am ce gândește.
‎Mi-am rănit cel mai bun prieten...
‎Nu-i nimic grav. O să se aranjeze toate.
‎Și nu știu de ce mă supăr așa de tare ‎că idiotul ăla nu-mi răspunde.
‎Mă simt ca o proastă.
‎Nu ești proastă.
‎Ești doar îndrăgostită.
‎Hai! O să găsim o soluție.
‎Știi pe cineva care îl cunoaște? ‎Aveți vreun prieten comun?
‎Sofia!
‎- Ești bine? ‎- Sunt la muncă.
‎- Îl întrebi pe Dario unde e Ale? ‎- Știu eu unde e.
‎Unde?
‎La Dario. ‎S-a certat cu ai lui și s-a dus acolo.
‎- Bine, mersi. ‎- Dar ce s-a întâmplat?
‎- Îți spun mai târziu. Dă-mi adresa. ‎- Bine.
‎Bine, mersi. Pa!
‎Haide! Schimbă-te și pleacă.
‎- Mai am o oră din tură. ‎- Te acopăr eu. Fugi!
‎Schimbă-te!
‎Nici nu-mi mai răspunde la telefon.
‎Îmi pare rău.
‎Știu că i-am înroșit telefonul.
‎Dar mi-a blocat numărul.
‎De ce se poartă așa? Ce i-am făcut?
‎Nu știu.
‎Te rog! Dacă știi unde e, zi-mi. ‎Trebuie să vorbim.
‎Dario, e important.
‎Trebuie să-mi iau o piatră de pe suflet. ‎Nu mai rezist.
‎Te rog!
‎Ajută-mă!
‎- Nu e el de vină că nu-ți răspunde. ‎- Nu?
‎Și-a aruncat telefonul.
‎Deci știi unde e?
‎Încă o bere?
‎- De ce nu? Mersi. ‎- Poftim.
‎Noroc!
‎Atenție!
‎Mă scuzați!
‎Te-ai acomodat imediat, Sofia.
‎Ba chiar deloc.
‎Săptămâna viitoare, dăm altă petrecere.
‎- Ne ajuți, nu? ‎- Sigur.
‎Băieți, ce face Dario acolo, singur?
‎Ce naiba face?
‎Dario!
‎Cum să stai de unul singur ‎la o asemenea petrecere?
‎Ce ratat! E un dobitoc.
‎Îmi place aici.
‎Îmi plac și prietenii tăi.
‎Oricum, nu-i mai bine să fii ca noi.
‎O spui ca să mă înveselești.
‎Ba nu, vorbesc serios.
‎Nu ești mai fericit ‎dacă ieși zilnic cu altcineva.
‎Cum a mers?
‎Era foarte tristă.
‎Vrea să-l vadă pe Ale pentru ultima dată.
‎Și tu ce i-ai spus?
‎Nimic. Că îmi pare rău.
‎Bravo!
‎Regret s-o văd așa. ‎Mă doare și pe mine.
‎I-am zis că e la mine.
‎- Ce i-ai zis? ‎- Că e la mine.
‎- Se duce acolo? ‎- Da. De ce?
‎Rahat! Avem o problemă.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Și Summer merge acolo.
‎Bună!
‎Putem să vorbim?
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere. Pa!
‎Trebuie să vorbim.
‎- Ce vrei? ‎- Să mă asculți.
‎Scuze, dar e închis.
‎- Poftim? ‎- E închis.
‎- Dar e deschis! ‎- Ba nu, e închis. Scuze!
‎Ce naiba faci?
‎- Suntem prieteni? ‎- Nu.
‎Ba da. Am fost prieteni ‎până să stric eu totul.
‎Cu tine vorbesc când mi-e dor de tata ‎sau când mama face prostii,
‎fiindcă tu ești singurul ‎care mă înțelege cu adevărat.
‎Știu că risc să te pierd ‎spunând asta, dar...
‎nu vreau ‎ca prietenia noastră să fie ambiguă.
‎Cred că m-am îndrăgostit ‎pentru prima dată.
‎De motociclist?
‎Da, și nu-ți cer să mă înțelegi.
‎Dar voiam să fii primul care află.
‎Bine.
‎Nu vreau să te mint.
‎Eu... mă întorc la muncă.
‎Bine.
‎Pa!
‎Îmi pare rău, Madda.
‎Știam deja.
‎Dar trebuia să te aud spunând-o.
‎Am avut o perioadă grea. ‎N-am chef acum...
‎Știu.
‎Te-am urmărit puțin.
‎M-ai urmărit puțin? Puțin?
‎Ce nemernic...
‎- CIne, eu? ‎- Da.
‎- Nu. ‎- Vino aici!
‎Nu! Mă gâdili. Haide!
‎Sofi?
‎Summy! Alo?
‎Mi se duce bateria. Sofi?
‎Summy!
‎- Nu răspunde? ‎- Ba da, dar n-o aud. A închis.
‎Bine c-a vorbit mama cu el! ‎Știi și tu cum e.
‎Summy!
‎E totul în regulă?
‎Să nu-ți imaginezi lucruri!
‎- Summy... ‎- Nu mă atinge.
‎- Summy! ‎- Summy!
‎Vară
‎Ești fierbinte ‎Ca sărutările pe care le-am pierdut
‎Ești plină de iubirea ‎Ce lesne s-a risipit
‎Una pe care inima mea ‎Ar vrea s-o dea uitării
‎Urăsc vara
‎Soarele care...
‎Subtitrarea: Elena Băncilă