‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Cafea...
‎fulgi de porumb...
‎- Tată? ‎- Da?
‎Mi-o mai spui o dată?
‎Trompetist.
‎Și dulceață, pentru mami.
‎Tati?
‎Să fii trompetist e o slujbă?
‎Da, dragă.
‎Sau, cel puțin, aș vrea să fie.
‎Și mami ce face?
‎Mami cântă cu mine.
‎Și Blue?
‎Nu face nimic.
‎- Tati? ‎- Da?
‎De ce are Blue nume de culoare?
‎A fost botezată după ‎Kind of Blue.
‎E un album ‎al celui mai bun trompetist din lume.
‎Dar nu ești tu ‎cel mai bun trompetist din lume?
‎Nu, Summer. ‎Nu sunt eu cel mai bun din lume.
‎- Ești sigur? ‎- Da, sunt sigur.
‎Bine.
‎Mă duc să aduc mașina.
‎Așteaptă-mă aici, da? ‎Mă întorc imediat.
‎Ia astea.
‎Așa...
‎- ...poți să asculți niște muzică. ‎- Bine.
‎- Să apeși pe Redare. ‎- Bine.
‎- Pa, trompetă! ‎- Pa, trombon!
‎Și i se spune „vară”
‎Vara aceasta
‎Fără tine
‎Dar ei nu știu că eu trăiesc
‎Amintindu-mi mereu de tine
‎Mirosul mării
‎Nu-i simt mirosul ‎Nu mai e aici
‎De ce nu te întorci aici?
‎Aproape de mine...
‎Bună, dragă. Ce faci?
‎Îmi pare rău, dar nu pot veni acasă.
‎Sigur ești foarte ocupată, ‎dar mă suni când ai timp?
‎Ca să putem vorbi.
‎Știi că te iubesc.
‎Ești fetița mea.
‎Pa!
‎Dra Summy Bennati ‎este chemată la cafenea.
‎Summy Bennati!
‎- Sandro? ‎- Bună, puștoaico!
‎- Bună! Ai văzut-o pe mama? ‎- Nu, nu e nimeni aici.
‎La mulți ani!
‎La mulți ani, dragă Summy
‎La mulți ani!
‎- La mulți ani! ‎- La mulți ani, scumpo!
‎Haide, mamă...
‎am zis că nu vreau.
‎Da, știu.
‎Haide, suflă!
‎- Suflă! ‎- Haide, suflă!
‎Hai, că se topește ceara!
‎Haide, suflă!
‎De unde a apărut ăsta?
‎E prieten cu mama.
‎Pare un ratat.
‎Asta e strategia lui.
‎Și-a dat seama ‎că mamei îi plac acțiunile caritabile.
‎De ce nu-i și Edo aici?
‎O fi cu tatăl lui.
‎V-ați certat?
‎- Nu. ‎- Putea să-și ia o zi liberă.
‎Explică-mi! Asta nu-i o scuză.
‎- Vorbește cu tatăl tău? ‎- Probabil.
‎- Mă duc să ascult. ‎- Ce ți-am cerut?
‎Luna de pe cer?
‎Nu... Cască urechile, fir-ar să fie! ‎Mi-ai promis, da?
‎Mi-ai promis!
‎E ziua ei, face 18 ani ‎și ai jurat c-o să vii!
‎- Am ales asta. ‎- Bună alegere! O probați aici?
‎E o glumă proastă. ‎Costă 20 de euro.
‎Mulțumesc!
‎- Mulțumesc mult. ‎- La revedere.
‎La revedere!
‎Edo, ai văzut-o? Ce zâmbet, ce siluetă!
‎Termină, tată.
‎Pentru tine ziceam. ‎Avea un corp frumos.
‎De ce tot butonezi telefonul?
‎Scriu un mesaj complicat.
‎- Și cât mai durează? ‎- Încă puțin.
‎E pentru o femeie?
‎E pentru Summer.
‎Mie mi-e foame, ție ți-e sete. ‎Hai la bar!
‎- Mie, sete? ‎- Da, se vede.
‎- Și magazinul? ‎- Îl închidem.
‎- Cum îl închidem? ‎- Poftim?
‎Hai să-ți arăt un truc magic.
‎Așa se face.
‎Vezi? Magazinul e închis. Hai!
‎- Și dacă vine cineva? ‎ - Auzi la el!
‎A murit cineva că și-a cumpărat șlapi ‎jumătate de oră mai târziu?
‎Nu? Atunci, să mergem. ‎Se vede că ți-e sete.
‎- Deci? ‎- Ce fel de cadou e ăsta?
‎Cum adică? E o chitară.
‎- Dar e a ta. ‎- A fost. Acum, îți aparține.
‎- Mamă, eu nu știu să cânt. ‎- Exact!
‎- Te învăț eu. Nu e minunat? ‎- Bine.
‎E și de la tata.
‎Mamă, asta e chitara ta. ‎Nu e și de la tata.
‎Știu că nu-i cea mai frumoasă petrecere.
‎- Diseară, putem să... ‎- Summy e ocupată diseară.
‎Bine. Atunci, când sărbătorim? ‎În weekend?
‎- Perfect! ‎- Fac eu un tort.
‎- Bine. ‎- În regulă.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Să mă suni!
‎Să nu uiți!
‎- Ne vedem diseară. ‎- Da.
‎Poate ți-l mai scoți puțin din cap.
‎- Pe cine? ‎- Cum adică?
‎Nu mai știu nimic de Ale de 18 zile.
‎- De 18 zile? ‎- De 19, dacă includem ziua de azi.
‎Ți se pare normal să le numeri?
‎Hai, că întârzii la muncă!
‎Haide, mamă... Trage draperiile!
‎Ale...
‎gata.
‎Nu mai suport să te văd așa. ‎Hai, ridică-te!
‎Îmi spui ce s-a întâmplat?
‎Cum adică, mamă?
‎Nimic.
‎Ce să se întâmple?
‎- Ai trecut pe la taică-tu? ‎- Nu.
‎Și când mergi la el? Pleacă azi.
‎- Doamne... ‎- Merg mai târziu.
‎Nu-i doar din cauza lui, nu?
‎Ce e?
‎E din cauza Maddalenei?
‎V-ați despărțit?
‎Da, dar nu asta e problema.
‎Ale...
‎nu-mi place să te văd așa.
‎Haide, ridică-te! ‎Mai multă energie! Hai!
‎Cred că asta e a ta.
‎Am fugit.
‎- Să faci curat înainte să pleci. ‎- Da. Pa!
‎Vezi tu, Edo...
‎ea nu și-a dat încă seama ‎cât de mult îi placi.
‎Sunteți copii. E nevoie de timp.
‎De cât timp?
‎Sunt veri și veri...
‎Ce vrei să spui?
‎- Nu toate verile sunt la fel. ‎- Iar asta cum e?
‎Nu e vara voastră.
‎Așa că fă-mi o favoare, Edo.
‎Vara asta, distrează-te!
‎Altfel, o să regreți. ‎O să te uiți în oglindă și-o să zici:
‎„Doamne, ce idiot am fost!”
‎S-a înțeles?
‎Fii atent!
‎O nouă turistă.
‎Turistele sunt cele mai bune amante.
‎Vin aici și uită de toate.
‎Nu mai au familie, copii, ‎soț, iubit, probleme de serviciu...
‎Nimic nu mai contează.
‎Dacă decid să te iubească, ‎te iubesc ca nimeni alta.
‎Însă doar pentru o noapte.
‎Dimineața, când deschizi ochii...
‎Pac! Au dispărut.
‎Și mama era turistă.
‎Mama ta era diferită.
‎Eu mă întorc la magazin. ‎Tu rămâi aici și termină-ți băutura.
‎- Bine? ‎- Bine. Pa!
‎BUNĂ, SUMMY! CE FACI?
‎BUNĂ, TU...
‎HEI! CE FACI?
‎- Ce faci, Mick? ‎- Bună, Ale!
‎- Salut! ‎- Salut!
‎- Ce faci? ‎- Bine. Tu?
‎Bine.
‎- Pleci? ‎- Avem antrenament liber mâine.
‎Ascultă...
‎cursa din Assen a fost uimitoare.
‎- Te-am văzut. Bravo! ‎- Mulțumesc.
‎Credeam că nu mai vii.
‎Am actele la mine. ‎Le poți semna acum dacă vrei.
‎Ce ai de semnat?
‎Rezilierea contractului meu.
‎- Te aștept. ‎- Bine.
‎- Baftă, frate! ‎- Pa!
‎Unde...
‎Unde semnez?
‎Aici, unde scrie „semnătură”.
‎Perfect! Acum, ești liber.
‎Asta voiai, nu?
‎Trebuie să-ți mulțumesc?
‎Dacă vrei.
‎Du-te, Jacopo!
‎Sateliții capului meu
‎Am învățat că totul se schimbă ‎Și se transformă în altceva
‎Și nu dispare niciodată
‎- Summy! ‎- Da?
‎- Aici erai! Trebuie să vorbim. ‎- Da. Ce zici, arăt la fel?
‎Normal. Hai, vino cu mine!
‎- Trebuie neapărat să vorbim. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎- O să vezi imediat. ‎- S-a întâmplat ceva?
‎- Nu înțeleg. ‎- Vino cu mine și o să afli.
‎De unde ați aflat?
‎Ți-am introdus datele în calculator.
‎La mulți ani!
‎- Oameni buni, lumânarea! ‎- Nu avem...
‎- Haideți! Face 18 ani. ‎- Nu contează.
‎Trebuie să găsim una.
‎Milena, serios!
‎Mulți ani trăiască!
‎Sateliții capului meu
‎Sateliții
‎Sateliții capului meu
‎Sateliții
‎Fiindcă ceea ce contează ‎Sunt lucrurile care se întâmplă
‎În afara capului meu
‎EDO: UN MESAJ
‎Te ocupi tu?
‎Vă stau la dispoziție ‎dacă aveți întrebări. La revedere!
‎Vă mulțumesc.
‎Dragă Summy, de două ore mă chinui ‎să-ți scriu acest mesaj.
‎L-am început de o mie de ori ‎și tot de atâtea ori l-am șters.
‎Nu știam cum să încep, ‎așa că am decis să încep așa,
‎în cel mai simplu și mai banal mod.
‎Dragă Summy,
‎nu știu ce-ai mai făcut în ultima vreme.
‎Nu ne-am mai văzut ‎și nici n-am mai vorbit.
‎Dacă vrei să continuăm așa, ‎eu n-am nimic împotrivă.
‎Nu știu cum e să ai 18 ani.
‎Nu i-am împlinit încă.
‎Dar cred că vei simți ‎cum ți se deschid orizonturile,
‎fiindcă ai lumea la degetul mic acum.
‎Mi-am imaginat această zi de multe ori.
‎Și, de fiecare dată, ‎ne-o petreceam împreună.
‎Dar viața e ciudată, ‎iar vara asta m-a convins de acest lucru.
‎Astăzi, suntem departe unul de altul.
‎Sunt sigur că-ți vei petrece ziua cu el.
‎Cu motociclistul.
‎Voiam doar să-ți urez ‎să petreci o zi minunată.
‎Sper că ești fericită.
‎Edo.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Trebuie să fii Edo, fiul lui Loris. ‎- Da.
‎Îmi pare bine. Eu sunt Giulia.
‎- Da, dar eu tocmai... ‎- E foarte frumos aici.
‎Nu prea.
‎Vă invidiez pe voi, ‎cei care locuiți aici tot anul.
‎- De ce? Tu unde locuiești? ‎- În Vicenza.
‎Noi nu avem plajă.
‎Dar voi o aveți tot anul.
‎- Și e plin de cluburi... ‎- Orașul ăsta e o văgăună.
‎E mort iarna, ‎iar apoi, suntem invadați de turiști.
‎Mie îmi place.
‎Și toți sunteți foarte veseli. ‎Chiar și tatăl tău.
‎- De unde îl știi? ‎- Am venit cu părinții.
‎Loris mi-a spus multe despre tine.
‎Mi-a zis că te găsesc aici.
‎Și că o să-mi arăți atracțiile locale.
‎Da, dar nu prea ai ce vedea aici.
‎Păcat! E adevărat că știi germană?
‎El ți-a zis asta?
‎Îmi spui ceva în germană?
‎- Nu... ‎- Hai! Măcar un cuvânt!
‎- Nu, serios. ‎- Doar una și plec.
‎- E jenant. ‎- Trebuie să știi un cuvânt. Hai!
‎Gesundheit.
‎Ce înseamnă?
‎Sănătate!
‎Tatăl tău avea dreptate. ‎Ești foarte simpatic.
‎Mă spionai?
‎- Nu, eu... ‎- Mă spionai.
‎- Te-am zărit întâmplător înăuntru. ‎- Ce vrei?
‎Vreau să știu ce face.
‎Ale, nu te suport.
‎Mi-ai făcut prietena să sufere, ‎deci nu poți fi prietenul meu.
‎Ba nu, ea nu-mi mai răspunde.
‎I-am înroșit telefonul.
‎Fiindcă nu vrea să mai audă de tine. ‎Te-a scos din mintea ei.
‎Dar de ce?
‎Fiindcă nu mai are încredere în tine.
‎- Vorbim la un pahar? ‎- Nu.
‎- Ne plimbăm? ‎- Pa!
‎Pentru cine e aia?
‎Pentru ea.
‎Un cadou?
‎Azi e ziua ei.
‎Azi e?
‎Dar să nu-ți vină idei! ‎Nu-i place să-și sărbătorească ziua.
‎Nu te duce la ea!
‎Ale, vorbesc serios!
‎Ale, ascultă-mă! Ale!
‎Ale!
‎Te pot ajuta?
‎Nu se poate!
‎Ești Blue, sora lui Summer!
‎Doamne, ce mare te-ai făcut!
‎- Cheile. ‎- Cheile?
‎Sunt ale lui Edo. ‎Le-a uitat la noi acasă.
‎Regret, dar Edo nu e aici.
‎E plecat cu treabă.
‎Dar i le dau eu dacă vrei.
‎Voiam să i le dau eu.
‎Credeam c-o să-l văd la ziua surorii mele, ‎dar n-a venit.
‎E vina mea.
‎L-am rugat să stea aici, la magazin.
‎Locul de campare e plin. ‎Avem mult de muncă.
‎De-asta n-a putut veni.
‎Dar, dacă vrei să-i lași un mesaj...
‎Mă întorc altă dată. Mulțumesc.
‎Bine.
‎Salut-o pe Isabella! ‎N-am mai văzut-o de-o veșnicie.
‎Da, în fine...
‎Ce-ai acolo?
‎- Un cadou. ‎- Ce cadou?
‎Hai!
‎- Dă-mi să văd! ‎- Nu.
‎- Știi cu cine m-am întâlnit? ‎- Cu cine?
‎- Cu Ale. Am discutat. ‎- Despre Summy?
‎Da.
‎Știu.
‎Mi-a spus și mie. Suferă.
‎Și Summy suferă.
‎Ale e prea superficial ca să înțeleagă.
‎Dar Summy e o fată foarte sensibilă.
‎Nu s-a maturizat încă.
‎Sofia! Tu!
‎Vorbim mereu despre Ale, Summy și alții,
‎dar niciodată despre tine.
‎Poate că nu-i nimic de zis.
‎Bine, nu te oblig.
‎Eu rămân aici. Pa!
‎Bine.
‎Azi e ziua lui Summy ‎și voiam să-mi petrec ziua cu ea.
‎E un început. Ce altceva?
‎Ea muncește, așa că ne vedem diseară.
‎Era ziua noastră, dar nu azi.
‎Deci îți petreci ziua cu mine.
‎Ai zâmbit!
‎Ai vorbit cu Maddalena?
‎- Da, e bine. ‎- Câte mesaje pe zi?
‎- Patru sau cinci. ‎- Patru sau cinci?
‎Dezamăgitor!
‎- Poftim? Am evoluat mult. ‎- Despre ce vorbiți?
‎Eu îi scriu multe, dar ea suferă.
‎Îmi vorbește despre Ale.
‎- Nu-i neapărat un lucru rău. ‎- Crezi?
‎Da. Înseamnă că are încredere în tine.
‎Așadar, de îndată ce-l uită pe Ale, tu...
‎- Tu nu renunți niciodată? ‎- Niciodată.
‎Îmi place asta.
‎Servim micul dejun, prânzul și cina ‎între 07:30 și 10:30,
‎între 12:30 și 14:30, ‎respectiv, între 19:15 și 21:35.
‎Bine. Mulțumim, Summer!
‎- Cu plăcere. ‎- Summer. Ce nume frumos!
‎Vă mulțumesc. La revedere!
‎Ar trebui să fie acolo. Ba nu e.
‎Nu știu. ‎Încearcă la piscină, poate e acolo.
‎- La piscină? ‎- Da, vezi acolo. Pa!
‎Summer! Ce faci acolo?
‎Nu, eu doar... căutam...
‎- Chestia aia cu numele. ‎- Insigna?
‎Da, insigna. Iat-o!
‎Asta! Am găsit-o.
‎- Acum, ridică-te. ‎- Da.
‎Pa!
‎- Poftiți cheia. Vă stau la dispoziție. ‎- Bine.
‎Deci te-a găsit până la urmă?
‎- V-ați împăcat? ‎- Nu.
‎- Dar ai acceptat florile. ‎- Ba nu.
‎Așa s-ar zice.
‎Le-am luat fiindcă le-a lăsat acolo.
‎Ia-le! Nu le vreau.
‎- Sunt ale tale. ‎- Nu, ia-le!
‎- Sunt superbe! ‎- Le arunc.
‎Atunci, le iau eu.
‎Ai un bilet.
‎Poftim. În zilele noastre, ‎nimeni nu mai dăruiește flori.
‎Eu, una, n-am primit niciodată flori.
‎E un gest învechit, dar foarte romantic.
‎De ce-ai fugit?
‎Nu știu.
‎Înțeleg dacă ți-e frică,
‎dar ce se poate întâmpla?
‎Trebuie să-ți asumi riscuri. Nu crezi?
‎Uite ce frumoase sunt!
‎Nu-ți place?
‎E foarte romantică! Aș vrea eu ‎să mi se dedice o asemenea melodie.
‎Serios?
‎„Snail slime”.
‎- Cum? ‎- „Mucus de melc”. E titlul melodiei.
‎Fiindcă...
‎seamănă cu urmele ‎pe care le lăsăm după noi.
‎Fiecare are drumul lui în viață.
‎La fel ca mucusul de melc. ‎Nu se vede, dar lasă urme.
‎Le purtăm în noi, înțelegi?
‎E ca în viață. ‎Te naști, faci lucruri și lași urme.
‎- Dario, titlul e nașpa. ‎- Da?
‎- Da. ‎- Crezi?
‎Putem să mai lucrăm la el.
‎Sau să-l schimbăm, ca s-o pot trimite.
‎- Ce faci? ‎- Îți fac o favoare.
‎- Nu! I-ai trimis-o? ‎- Sigur că da.
‎E frumoasă. De ce-ți bați capul?
‎Nu! Începutul nu era...
‎- Nu era gata de trimis. ‎- Faptul e consumat.
‎Gata.
‎- Și acum? ‎- Așteptăm.
‎Intră!
‎- Bună, Summer! Intră! ‎- Bună dimineața.
‎Voiați să vorbim?
‎Ai terminat pe ziua de azi.
‎Cum adică?
‎- Poți să pleci. ‎- De ce? Ce-am făcut?
‎Dacă e din cauza insignei... ‎Recunosc, nu asta era problema.
‎De ce nu mi-ai zis că e ziua ta?
‎Nu mi s-a părut important.
‎Ba sigur că e.
‎Împlinești o vârstă importantă.
‎Acum, fugi! Ai liber restul zilei.
‎Vă mulțumesc.
‎La mulți ani!
‎Știam eu! Nu trebuia s-o trimitem. ‎Ce ți-am zis?
‎- A văzut-o? ‎- Nu încă.
‎Și atunci? Calmează-te!
‎Ai dreptate.
‎Apropo de ce mi-ai zis adineauri ‎despre Ale...
‎Ai dreptate.
‎- Adică e superficial? ‎- Nu.
‎E greu să-ți dai seama ‎ce vrea sau ce gândește.
‎Seamănă cu tine.
‎- Mi-a văzut mesajul. ‎- Ia să văd!
‎Îmi scrie.
‎Nu! Ia-l tu, nu vreau să văd.
‎Nu-mi spune nimic, nu vreau să văd.
‎Ți-a răspuns.
‎Ce-i cu privirea aia?
‎- Știam eu! Te-am avertizat. ‎- A zis că e uimitoare.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Încă scrie!
‎Mă întreabă de ce i-am trimis-o.
‎Spune-i!
‎Pentru început, îi place.
‎BUNĂ! AM ÎNȚELES ‎CĂ NU VREI SĂ MĂ MAI VEZI
‎ȘI CĂ NU VREI NICI MĂCAR FLORI DE LA MINE.
‎DAR VOIAM SĂ-ȚI ÎNAPOIEZ ‎CEVA CARE ÎȚI APARȚINE.
‎LA MULȚI ANI!
‎GLUMEAM.
‎Am băut cu ezitare vin de soc
‎Eu mi-am pus prea mult sos dulce-acrișor ‎Pe fidea
‎Și-am acoperit detectorul de fum ‎Cu șosetele noastre
‎Camera single numărul doi
‎Și ne-am petrecut zilele ‎Mâncând în pat
‎Și-am dormit înconjurați ‎De firimituri de fulgi de porumb
‎Sub o umbrelă îndoită de vânt
‎Prea mică să ne acopere pe-amândoi
‎Bine. Atunci...
‎- N-ai plecat? ‎- Am o mică problemă cu un client.
‎- O rezolv eu. ‎- Bine.
‎Da, desigur.
‎Și mi-am contopit respirația cu a ta
‎Și zâmbetul meu cu al tău
‎Te așteptam ‎Dar nu mă așteptam
‎Stai aproape de mine ‎Și ține-mă departe
‎Mi-am contopit respirația cu a ta
‎Și zâmbetul meu cu al tău
‎Te așteptam ‎Dar nu mă așteptam
‎Stai aproape de mine ‎Și ține-mă departe
‎Am înțeles din micile detalii ‎Din cum conduceai
‎Din cum duceai cumpărăturile
‎Din cum te plimbai prin casă dezbrăcată
‎Și din ce comandai la cină...
‎Și zâmbetul meu cu al tău
‎Te așteptam ‎Dar nu mă așteptam
‎Stai aproape de mine ‎Și ține-mă departe
‎Îți mulțumesc. Ce pot să spun?
‎E greu?
‎Drăguț din partea ta că mi-l cari.
‎Nu era nevoie.
‎Nu ești numai simpatic, ci și amabil.
‎Tatăl tău mi-a spus și asta.
‎Cum se spune „amabil” în germană?
‎Freundlich.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Îmi place când vorbești în germană.
‎Acolo e cortul meu.
‎Acela?
‎- Toți trei dormiți acolo? ‎- Nu. Ai mei dorm în cortul ăla mare.
‎- Te lasă să dormi singură? ‎- Normal!
‎Pot să invit pe cine vreau în cort.
‎Tatăl tău nu mi-a spus ‎cel mai important lucru.
‎Care?
‎Că pari rupt din soare!
‎Lasă-l acolo.
‎Mersi.
‎Mă duc să fac un duș.
‎Ne vedem mâine?
‎Stai! N-am numărul tău. ‎Unde ne întâlnim?
‎Pe-aici. Ne găsim noi.
‎Bine.
‎Ți-am zis că se aude.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara!
‎Mă scuzi. ‎Caut o prietenă care lucrează aici.
‎Trebuia să fi terminat până acum.
‎- Te referi la Summy? ‎- Da.
‎- Tu ești Sofia, prietena ei? ‎- Da.
‎- Summy a plecat devreme azi. ‎- S-a întâmplat ceva? N-a spus nimic.
‎Da. Ideea e că Ale, tipul care-i place,
‎a venit după ea și i-a adus florile astea.
‎Sunt frumoase, nu?
‎Apoi, ea a plecat. ‎S-o fi hotărât până la urmă.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎- Gata. Închid eu magazinul. ‎- Hai!
‎Bun.
‎Ne-am făcut datoria și pe ziua de azi.
‎- Pa, Loris! ‎- Pa, Titti!
‎- Ce-i cu rânjetul ăla? ‎- Ce rânjet?
‎Ăla.
‎- Ce e? ‎- Nimic, tată.
‎Știu zâmbetul ăla!
‎„N-am nimic.”
‎Bravo!
‎La naiba!
‎Fir-ar să fie!
‎Futu-i, ce târziu e!
‎- E târziu? ‎- E aproape miezul nopții.
‎- Și? ‎- Stai!
‎Deci...
‎La naiba!
‎Să vedem...
‎Ce faci?
‎Suflă!
‎Hai!
‎Subtitrarea: Elena Băncilă