PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Kafe.
Vločky.
- Tati? - Co?
Zopakuješ mi to?
Trumpetista.
A marmeládu pro maminku.
Tati?
Ty pracuješ jako trumpetista?
Ano, zlatíčko.
Nebo bych aspoň chtěl.
A co dělá maminka?
Maminka se mnou zpívá.
A Blue?
Blue nic nedělá.
- Tati? - Copak?
Proč se Blue jmenuje jako barva?
Jmenuje se podle Kind of Blue.
To je album nejlepšího trumpetisty na světě.
Nejsi ty nejlepší trumpetista na světě?
Ne, Summer. Nejsem.
- Vážně? - Vážně.
Tak jo.
Hele, já dojdu pro auto
a ty tu počkáš. Hned jsem zpět.
Vezmi si tohle...
Abys...
- mohla poslouchat hudbu. - Dobře.
- Musíš zmáčknout Play. - Fajn.
- Ahoj, trumpeto! - Ahoj, trombóne!
Říkají tomu léto.
Tohle léto
bez tebe.
Ani nevědí, že jsem naživu.
Pořád na tebe pamatuju.
Vůni moře
už necítím. Není tu.
Proč nevrátíš se za mnou?
Abys byla se mnou.
Ahoj, zlatíčko, jak se máš?
Mrzí mě to, ale nemůžu se vrátit.
Určitě máš spoustu práce. Mohla bys mi pak zavolat?
Musíme si promluvit.
Víš přece, že tě mám rád.
Jsi moje holčička.
Ahoj.
Slečna Summy Bennati nechť se dostaví do kavárny.
Summy Bennati!
- Sandro. - Ahoj.
- Neviděl jsi mámu? - Ne, nikdo tu není.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milá Summy.
Hodně štěstí, zdraví!
Všechno nejlepší!
Všechno nejlepší, zlatíčko.
No tak, mami.
Tos nemusela.
Já vím.
Sfoukni je.
- Foukej. - No tak.
Rychle, než se roztečou.
Foukej!
Kdo je ten chlap?
Je to mámin kamarád.
Vypadá jako ubožák.
Na to ji chce sbalit.
Zjistil, že máma letí na socky.
Proč tu není Edo?
Asi je s tátou.
Pohádali jste se?
- Ne. - Taky si mohl vzít volno.
Vysvětli mi to! To se nedá omluvit!
- To volá s tvým tátou? - Asi jo.
- Jdu si to poslechnout. - Cože?
Vážně jsem toho chtěla tolik?
Ne... do háje, poslouchej mě! Slíbil jsi mi to.
Slíbil jsi mi to!
Je jí osmnáct a tys slíbil, že přijedeš na její narozeniny, do háje!
- Tyhle si vezmu. - Skvělá volba. Chcete si je zkusit?
To byl vtip. Bude to 20 euro.
Děkuju.
- Díky moc. - Mějte se.
Na shledanou.
Edo, viděl jsi ji? Ten úsměv... a ta figura!
Nech toho.
Myslel jsem pro tebe. Měla hezkej podvozek.
Proč si pořád hraješ s tím mobilem?
Píšu náročnou zprávu.
- Jak dlouho ještě? - Chvíli.
Nějaký holce?
Píšeš Summer.
Mám hlad a ty máš žízeň. Co jít do kavárny?
- Já mám žízeň? - Je to vidět.
- A co obchod? - Prostě zavřeme.
- Jak - Co na tom nechápeš?
Ukážu ti kouzlo.
Uděláš tohle.
Vidíš? A už je zavřeno. Tak jdeme.
- Co když někdo přijde? - Tak přijde.
Už někdy někdo umřel, že si koupil pantofle o hodinu později?
Ne? Tak pojď. Je na tobě vidět, že máš žízeň.
- Líbí? - Co je to za dárek?
Cože? Vždyť je to kytara!
- Tvoje kytara. - Byla moje, ale teď je tvoje.
- Já na ni ale neumím. - Přesně tak!
- Naučím tě to. Není to super? - Je.
Je i od táty.
To je tvoje kytara. Není od táty.
Já vím, že to není super oslava,
- ale večer bychom mohli... - Večer nemůže.
Tak kdy to oslavíme? O víkendu?
- Super. - Upeču dort.
- Tak jo. - Dohodnuto.
- Ahoj. - Pa.
Zavolej mi.
Tak se měj.
- Uvidíme se večer. - Dobře.
Třeba na něj přestaneš myslet.
- Na koho? - Jak na koho?
Jestli myslíš Aleho, 18 dní se mi neozval.
- Tak dlouho? - S dneškem 19.
Tobě přijde normální to počítat?
Přijdeš pozdě do práce!
Mami, no tak. Zavři to okno!
Ale...
To stačí.
Nemůžu tě takhle vidět. Dělej, vstávej!
No tak.
Řekneš mi, co se děje?
Co se stalo?
Nic mi není.
Co je?
- Viděl ses s tátou? - Ne.
Kdy za ním půjdeš? Dneska odjíždí.
- Bože. - Pak tam zajdu.
To není jen kvůli němu, viď?
Tak co je?
Je to kvůli Maddaleně?
Rozešli jste se?
Jo, ale o to nejde.
Ale...
Je hrozný tě takhle vidět.
No tak, vstávej. Trochu života do toho umírání.
To asi bude tvoje.
Už musím jít.
- Ukliď to tu, než půjdeš. - Dobře. Měj se.
Víš, Edo...
ona si ani neuvědomuje, jak moc tě má ráda.
Přece jen jste pořád děti. Chce to čas.
Jak dlouho?
Jsou to léta a léta.
Co tím chceš říct?
- Ne všechna léta jsou stejná. - A tohle je jaký léto?
Není to léto pro vás dva.
Aspoň něco pro mě udělej.
Zkus si tohle léto užít.
Jinak toho budeš litovat. Při pohledu do zrcadla si řekneš,
že jsi byl hrozný blbec.
Jasný?
Koukej támhle.
Máme nový dovolenkáře.
Holky na dovolený jsou nejlepší milenky.
Přijedou a všechno tu pustí z hlavy.
Najednou nemají žádnou rodinu, žádné děti, manžela, přítele, práci...
Na ničem jim nezáleží.
Budou tě milovat jako žádná jiná.
Na jednu noc, ale nic víc.
A až ráno otevřeš oči, zjistíš,
že jsou dávno v prachu.
Máma tu taky byla na dovolený.
Máma byla jiná.
Měl bych se vrátit zpátky. Ty si to tu v klidu dopij.
- Dobře? - Tak jo.
AHOJ, SUMMY? JAK JE?
AHOJ...
ČAU, JAK JE?
- Čau, Micku. - Ahoj, Ale.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je? - Dobrý. Co ty?
Dobrý.
- Už jdeš? - Zítra mám trénink.
Hele...
Ten Assen byl super.
- Viděl jsem tě. Jsi dobrej. - Díky.
Já čekal, že už nepřijdeš.
Mám u sebe ty papíry. Jestli chceš, klidně je hned podepiš.
Co máš podepsat?
Ukončení smlouvy.
- Počkám na tebe. - Dobře.
- Měj se. - Čau.
Kde to mám podepsat?
Jak je napsáno „podpis.“
Paráda. Už máš klid.
To jsi přece chtěl.
Mám ti děkovat?
Jestli chceš.
Tak jdeme.
Moje hlava je jak satelit.
Zjistila jsem, že se všechno mění a nic nezůstává, jak bylo.
A nikdy to nezmizí.
- Summy? - Co?
- Tady jsi. Musíme si promluvit. - Dobře... Vypadám stejně?
Jasně že jo. Pojď se mnou.
- Musíme si promluvit. - Co se stalo?
- Uvidíš. Tady to probereme. - Děje se něco?
- Já to nechápu. - Pojď, vysvětlím ti to.
Jak jsi to zjistila?
Koukla jsem se ti do údajů.
Všechno nejlepší!
- Kde je svíčka? - Svíčky nemáme.
- Vždyť je jí 18! - To nevadí.
Něco najdeme.
Mileno, vážně.
Hodně štěstí, zdraví.
Moje hlava je jak satelit.
Satelit.
Moje hlava je jak satelit.
Satelit.
Záleží totiž jen na tom, co se děje
mimo mou hlavu.
EDO: 1 ZPRÁVA
Nevzal bys to za mě?
Kdybyste měli dotaz, neváhejte se na mě obrátit.
Děkujeme.
Milá Summy, tuhle zprávu ti píšu už dvě hodiny.
Stokrát už jsem začal a vždycky to vymazal.
Nevěděl jsem, jak na to, tak jsem se rozhodl to udělat takhle.
Prostě a jednoduše.
Milá Summy.
Nevím, co poslední dobou děláš.
Neviděli jsme se, ani se nebavili.
Jestli chceš, aby to teď bylo takhle, mně to nevadí.
Nevím, jaký to je, když je ti 18.
Ještě tam nejsem.
Ale asi si říkáš,
že tě čeká lepší svět, který už máš na dosah.
Dnešek jsem si tolikrát představoval.
Myslel jsem, že ho strávím s tebou.
Letos v létě jsem se toho naučil tolik jako nikdy.
Takže spolu nejsme.
Určitě strávíš svůj den s ním.
S motorkářem.
Jen ti chci popřát, aby sis to pořádně užila.
Snad jsi šťastná.
Edo.
- Ahoj! - Ahoj.
- Ty musíš být Edo, Lorisův syn. - To jsem.
Těší mě. Jsem Giulia.
- Já zrovna chtěl... - Je to tu hezký.
Ani ne…
Závidím ti, že tu můžeš žít celý rok.
- Kde bydlíš? - Ve Vicenze.
Nemáme tam pláže.
Ty je tu máš celý rok.
- A taky tu máte kluby. - Je to díra.
V zimě je tu mrtvo, a pak najedou turisti.
Mně se tu líbí.
Všichni jsou tu veselí. I tvůj táta.
- Odkud ho znáš? - Kempuju tu s našima.
Tolik mi o tobě vyprávěl.
Řekl mi, že tě tu najdu.
Prý mi ukážeš všechny místní zajímavosti.
Tady ale nic zajímavýho není.
To je škoda. Vážně umíš německy?
To ti taky říkal?
Řekneš mi něco v němčině?
- Nech toho. - Jen jedno slovíčko.
- Ne, vážně. - Jen jedno a půjdu.
- Ne, to je trapný. - No tak, řekni to.
Gesundheit.
Co to znamená?
Na zdraví.
Tvůj táta měl pravdu. Je s tebou sranda.
Ty mě sleduješ?
- Ne, já... - Ale sleduješ.
- Jen jsem tě zahlídnul uvnitř. - Co chceš?
Chci vědět, jak se má.
Nemám tě ráda.
Nebudeme kámoši, když kvůli tobě moje kamarádka trpí.
Já za to nemůžu. Ignoruje mě.
Stokrát jsem jí volal.
Nechce se s tebou bavit. Už tě pustila z hlavy.
Ale proč?
Protože už ti vůbec nevěří. Máš smůlu.
- Nepůjdeme to probrat? - Ne.
- Co se jít projít? - Čau.
Pro koho to je?
Pro ni.
To je dárek?
Má narozeniny.
Dneska?
Ale nic nevymýšlej, nerada to slaví.
Nechoď za ní.
Myslím to vážně.
Ale, poslechni mě!
Ale! Hej!
Sháníš něco?
To není možný!
Ty jsi Blue! Sestra Summer!
Pane jo, ty jsi ale vyrostla.
- Nesu klíče. - Klíče?
Edovy klíče. Nechal je u nás.
Promiň, Edo šel pryč.
Musel jít něco zařídit.
Ale dám mu je, jestli chceš.
Chci mu je dát sama.
Myslela jsem, že se uvidíme na ségry narozeninách, ale nepřišel.
Za to můžu já.
Chtěl jsem, aby byl v obchodě.
Kemp je plný lidí, tak máme spoustu práce.
Proto nemohl přijít.
Jestli mu chceš něco vzkázat...
Přijdu jindy. Díky.
Dobře.
A pozdravuj Isabellu. Neviděl jsem ji roky.
Tak nic.
Co to je?
- Dárek. - Jakej?
No tak.
- Ukaž mi ho. - Ne.
- Víš, koho jsem cestou potkala? - Koho?
- Aleho. Povídali jsme si. - O Summy?
Jo.
Já vím.
Taky mi to říkal. Trápí ho to.
To Summy taky.
Ale je moc omezenej, aby to pochopil.
Summy je citlivá holka.
Je pořád ještě moc mladá.
Sofie... No tak!
Neustále mluvíme o ostatních. O Summy, Alem...
Ale o tobě se nikdy nebavíme.
Možná proto, že není co řešit.
Dobře, když nechceš...
Zůstanu tady. Měj se.
Dobře.
Dneska má Summer narozky, tak jsem chtěla být s ní.
Aspoň něco. Co dál?
Je v práci, tak se uvidíme večer.
Býval to náš den, ale teď už není.
Takže strávíš den se mnou.
Usmála ses.
Mluvil jsi s Maddalenou?
- Jo, je v pohodě. - Kolik zpráv denně?
- Čtyři nebo pět. - Tolik?
Zklamal jsi mě.
- Vždyť je to pokrok. - O čem si píšete?
Píšu jí spoustu věcí. Taky trpí.
Povídá mi o Alem. Trápí se.
- To nemusí znamenat nic špatného. - Myslíš?
Vypadá to, že ti věří.
A až se smíří s tím rozchodem, tak ty...
- Ty to nikdy nevzdáš, co? - Ne.
To jsem rád.
Servírujeme obědy, snídaně a večeře. Od 7:30 do 10:30,
od 12:30 do 14:30 a od 19:15 do 21:35.
Dobře. Děkujeme, Summer.
- Není zač. - Máte krásné jméno.
Děkuji. Hezký den.
Měla by být támhle... není tam.
Já nevím. Zkus bazén, třeba je tam.
- U bazénu? - Jo, zkus to.
Summer? Co tu vyvádíš?
Já jen... hledám tu...
- Tu věc se jménem. - Jmenovku?
Přesně tak. Tady je!
Už jsem ji našla.
- Tak vstávej. - Dobře.
Ahoj.
- Tady jsou klíče. Kdyby něco, stačí říct. - Dobře.
Našel tě nakonec?
- Usmířili jste se? - Ne.
- Vzala sis tu kytku? - Ne.
Vždyť ji máš tady.
Jen jsem ji vzala, protože ji tam nechal.
Vezmi si ji ty. Nechci ji.
- Je tvoje. - No tak.
- Je tak krásná! - Vyhodím ji!
Když na tom trváš, vezmu si ji.
Je tam vzkaz.
Tady máš. Teď už se kytky nedávají.
Teda já spíš nikdy žádnou nedostala.
Je to sice staromódní, ale romantický.
Proč jsi vůbec utekla?
Já nevím.
Chápu, že se bojíš,
ale co nejhoršího by se mohlo stát?
Jednou stejně budeš muset riskovat, nemyslíš?
Podívej, jak je krásná.
Blbý?
Je to děsně romantický. Taky bych chtěla dostat písničku.
Fakt
„Snail slime.“
- Cože? - Šnečí sliz. To je název tý písničky.
Hele...
je to jako stopy, který za sebou necháváme.
Každý má svou vlastní životní cestu.
Stejně jak s tím slizem. Není vidět, ale stopy tam jsou.
Nosíme si je s sebou.
Jako v životě. Narodíš se, něco uděláš a zase to opustíš.
- Je to blbej název. - Myslíš?
- Jo. - Vážně?
Tak na něm ještě zapracujeme.
Něco vymyslím a pošlu ti to.
- Co děláš? - Poděkuješ mi.
- Ne! Tys jí to poslala? - Jasně!
Vždyť je super. Čeho se bojíš?
Ta část na začátku není...
- Ještě to není hotový. - Už je to poslaný.
Je vymalováno.
- A co teď? - Budeme čekat.
Dále!
- Ahoj, pojď dál. - Dobrý den.
Prý mi něco chcete.
Dneska už máš padla.
Cože?
- Můžeš jít. - Proč? Co jsem provedla?
Jestli jde o tu jmenovku... To nebylo kvůli ní.
Proč jsi neřekla, že máš narozeniny?
Nepřišlo mi to důležité.
Vždyť je to důležité.
Osmnáctiny jsou velká událost.
Tak už běž. Dneska budeš mít volno.
Děkuju.
Všechno nejlepší.
Já věděl, že to nemám posílat. Co jsem ti říkal?
- Viděla to? - Ještě ne.
Tak co pořád řešíš?
Já vím.
Jak jsme se předtím bavili o Alem...
Měla jsi pravdu.
- Že je povrchní? - Ne.
Je těžký poznat, co chce nebo co si myslí.
Jste podobný.
- Viděla to. - Ukaž!
Už píše.
Vezmi si to ty, nechci to vidět.
Nic mi neříkej, nechci to vidět.
Odpověděla.
Co se tak díváš?
- Já to věděl. Říkal jsem ti to. - Moc se jí líbí.
- Vážně? - Jo.
Ještě píše.
Proč jsem jí to poslal.
Tak jí to řekni.
Aspoň, že se jí líbí.
AHOJ. DOŠLO MI, ŽE UŽ MĚ NECHCEŠ VIDĚT.
A ŽE SI ODE MĚ NEVEZMEŠ ANI KYTKY.
ALE CHCI TI VRÁTIT, CO TI PATŘÍ.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ
BÍLÁ VELRYBA
DĚLÁM SI SRANDU
Pili jsme bezový likér, ale nechutnal nám.
A na nudle jsem si dal moc sladkokyselý omáčky.
Detektory kouře jsme zakryli ponožkami.
Jednolůžkový pokoj číslo dvě.
Celý den jsme strávili jedením na posteli.
Nakonec jsme usnuli na cereáliích.
Pod slunečníkem, co se ohýbal ve větru.
Ani jsme se pod něj nevešli.
Dobře, takže...
- Ty jsi nešla? - Problémy s hosty.
- Hned to vyřídím. - Dobře.
Ano, jistě.
Spletl jsem si tvůj dech se svým.
A můj úsměv s tvým.
Čekal jsem na tebe, ale přišla jsi nečekaně.
Buď tu se mnou, ale drž se ode mě dál.
Spletl jsem si tvůj dech se svým.
A můj úsměv s tvým.
Čekal jsem na tebe, ale přišla jsi nečekaně.
buď tu se mnou, ale drž se ode mě dál.
Sledoval jsem tě, když jsi řídila,
nákupy jsi domů nosila
a doma nahá jsi chodila.
Co sis k večeři objednala.
A můj úsměv s tvým...
Čekal jsem na tebe, ale přišla jsi nečekaně.
Buď tu se mnou, ale drž se ode mě dál.
Děkuju. Nevím, co na to říct.
Je to těžký?
Je to od tebe moc hezký.
Nemusel jsi to dělat.
Nejenom, že jsi hodnej, ale jsi i milej.
To mi taky říkal tvůj táta.
Jak se německy řekne „milý?“
Freundlich.
- Co je? - Nic.
Líbí se mi, když mluvíš německy.
To je můj stan.
Tenhle?
- Tam spíte všichni tři? - Ne, naši spí v tom velkým.
- Nechali tě spát samotnou? - Jasně.
Takže si můžu zvát hosty.
Táta mi ale zapomněl říct to nejdůležitější.
Co?
Že jsi taky fešák!
Polož to sem.
Díky.
Půjdu do sprchy.
Uvidíme se zítra?
Počkej, nemám na tebe číslo. Kde se sejdeme?
Někde tu na sebe narazíme.
Tak fajn
Věděl jsem, že to dokážeš.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Hledám tu kamarádku. Pracuje tady.
Už by měla končit.
- Myslíš Summy? - Jo.
- Ty jsi její kamarádka Sofie? - Jo.
- Dneska skončila dřív. - Stalo se něco? Neřekla mi to.
No... Stalo se to, že Ale, ten kluk, co se jí líbí...
ji sem přišel hledat a přinesl jí kytku.
Krásná, že jo?
A pak odešla. Podle mě si to konečně rozmyslela.
- Děkuju. - Není zač.
- Tak já vypínám, dobře? - Jo.
A je to.
Pro dnešek máme hotovo.
- Ahoj, Lorisi. - Ahoj, Titti.
- Čemu se směješ? - Já se nesměju.
Ale směješ.
- Co je? - Nic není.
Ten úsměv znám.
Prý, že se nic neděje!
Jsi pašák!
Sakra!
Je děsně pozdě!
- Vážně? - Je skoro půlnoc.
- No a? - Počkej.
Tak jo...
Sakra!
Počkej...
Co to děláš?
Sfoukni ji.
No tak.
Překlad titulků: Anna Hulcová