A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Gyerekek, ő itt Sofia.
Szia, Sofia!
Van valaki, aki mellé szívesen odaülnél?
Meg se nézted. Gyerünk, nézz csak körbe!
Mellé szeretnél ülni?
Velem mi lesz?
- Te meg ülhetsz oda. - Nem ülhetne inkább ő oda?
- Edo, légy úriember! - Jaj...
Szia!
Summer vagyok.
Summer? Nem ismerek senkit, akit így hívnának.
Summer, mint a nyár angolul.
Nagyon szeretem a nyarat.
Nyertem...
Nyertem!
- Láttalak hamarabb feljönni! - Nem igaz!
Nem igaz?
Egy, kettő, három...
négy, öt...
- Megőrültél? - Ne haragudj!
- Mi a faszt csinálsz? - Csak vicc volt.
Vízbe fojtasz viccből?
- Vicc volt. - Baszd meg!
- Bocsánatot kértem, mit csináljak még? - Hagyj békén!
Hé...
- Nézz már rám! - Hagyj békén!
Nem direkt csináltam.
- Sajnálom! - Nem vagyok jól ma.
Mi a baj? Kezdek aggódni. Hogy érted ezt?
Hé...
Summer miatt.
Summer hogy jön a képbe?
Ahogy telik a nyár, egyre távolabb sodródunk egymástól.
Alig veszi fel, ha hívom, ha meg igen, mindig csak siet.
Szerelmes, Sofi.
Istenem... Miért nem mondod el neki, hogy érzel?
Te beszélsz?
- Nem látod, Ale hogy bánik veled? - Ő hogy jön ide?
Miatta jöttél ide és csinálsz olyasmit, amit nem szeretsz...
Miatta.
Tőle várod, hogy kijuttasson innen?
Mit tudsz te? Nem kényszerített, hogy jöjjek.
- Mondogasd csak ezt magadnak! - Komolyan, mi bajod van ma?
- Nem veszed észre, hogy bánik veled? - Hogyan?
- Kihasznál, amikor akar! Igen! - Kihasznál?
Te meg szégyelled magad Maddalena miatt,
miközben Ale egyikőtökkel sem törődik.
Baszódj meg, Sofia!
Nem a műszakom után találkozunk?
Nem tudtam várni.
- Nem? - Nem.
Emlékeztetnélek, hogy dolgozom.
Ja, de ezek a liftek mindig be szoktak ragadni.
Tényleg problémásak.
Ale...
vissza kell mennem dolgozni.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Hányadikra szeretne menni? - A harmadikra, kérem!
ÉDEN STRAND
Meglepetés!
Riccardo... megijesztettél!
Egy gazdag ember áll előtted.
Szomorú és magányos, de gazdag.
Eladtad a házat?
Csirió!
Várjunk... mit szokás ilyenkor mondani?
Gratulálok!
Nem... legyen sok örömöd a pénzben! Hogy is mondják?
Csak mondd, mikor menjek érted!
El akarlak vinni vacsorázni.
Ez a minimum, ha már egy hónapja idegellek az érzelgősködésemmel.
- Egyáltalán nem idegesített. - Hányra jöjjek?
Nem tudom, mindig későn végzek. És papucsban vagyok!
Tökéletes vagy így!
Én is papucsban jövök majd.
Na már... Holnap elmegyek.
Mindent befejeztem, amit kellett. Ez az utolsó estém.
Este kilenc?
- Jó lesz? - Igen.
Jártál már itt valaha?
Nem.
Annál jobb.
- Azért vicces. - Micsoda?
Olyan, mintha elutaztunk volna.
Ezért szeretem annyira.
Néha úgy bejárnám az egész világot!
Az egészet?
Furcsa belegondolni, hogy olyan keveset utaztam eddig.
Az egész életemet itt töltöttem.
Érted?
SUMMY, HOL VAGY? HIÁNYZOL...
Szia!
Blue!
- Hali! - Hogy vagy?
Jól vagyok. És te?
Edo, megértem.
Micsodát?
Hogy miért nem jössz már át. Sokat gondolkoztam ezen, amíg vártalak.
Blue, figyelj... Tényleg nincs időm átmenni.
- Sok a dolgom itt... - Summy miatt, ugye?
Szerelmes vagy belé.
Nekem ehhez mi közöm? Nem vagyunk már barátok?
Hát persze, hogy azok vagyunk.
De most az a helyzet,
hogy ez lehetetlen.
Blue, ez bonyolult.
Kibaszott bonyolult.
Azt hittem, nem szereted a strandot.
- Nem... - Nézzenek csak rád!
Azt hittem, az egész nyarat utálod.
Az úszást, a napozást...
az együtt lógást... Minden ilyesmit.
Kicsit ilyen vagyok.
De nem teljesen.
- Kis koromban imádtam a nyarat. - Tényleg?
A kedvenc évszakom volt.
Mindig együtt voltunk, állandóan.
Én, Anya, Apa és Blue.
Egész nap nevettünk, szórakoztunk, játszottunk... ilyesmi.
Aztán felnőttem, és rájöttem, hogy Apa szomorú volt akkoriban.
Miért?
Nem azt csinálta, amit igazán akart.
Ő zenész.
- Klassz! Min játszik? - Trombitán.
De nagyjából mindenen tud játszani.
- Akkor biztos elég jó. - Nagyon is.
És anyukád?
Anyám...
Ő régen énekelt.
Közös együttesük volt.
Aztán megszülettem,
és hétköznapi munkát kellett keresnie,
miközben Apa azt tehette, amit akart.
Apa végül befutott.
Azóta nem szeretem annyira a nyarat.
Miért?
Apa júniustól szeptemberig távol van.
Hiányzik?
Már nem.
Nem fogsz megbántani, ugye?
Mert előre szólok, én nem ez a típus vagyok.
Nem akarok sírni, szenvedni,
nézni, ahogy elmész, mindig várni rád.
Ezek nem nekem valóak.
Ha ez a terved, jobb, ha most elmondod.
És akkor ennyi volt.
Egy kézfogás, és kész. Nincs harag.
Szóval, mit mondasz?
Ne húzzuk az időt, mondd csak ki!
Kezdek beléd szeretni.
Nincs mit mondanod?
Sajnálom! Talán túlzásba estem. Én csak...
Amikor itt ülsz velem
E szoba oly végtelen
Mindenhol csak fák vannak
A végtelen fák alatt
Amikor ott ülsz mellettem
A lila plafon felettem
Többé nem létezik
Az égboltra meredek odafenn
Ahogy melletted fekszem
Elhagyottan
Mintha más nem létezne
Francba már!
- Állandóan hívogat. - Vedd fel!
Dario, mi az?
Igen, de... Ja, de most nem tudok beszélni.
Később beszélünk.
Jól van. Csáó!
- 9.30? - Legyen tíz!
- Tíz! - Tíz!
- Oké. Szia! - Szia!
Mi van már?
Ó... üdv!
Igen.
Hát persze.
Nem, nem mondtam senkinek.
Rendben.
Rendben. Később találkozunk.
- Mizu? - A szokásos... Mi lenne?
Minden okés?
Figyelj... Emlékszel, amikor a tesód azt mondta, ufót talált a garázsban?
- Negyedik-ötödik osztályban lehetett. - Ja, emlékszem.
Mit is mondott pontosan?
Hogy a Villa Borghesében találta elveszve, ezért hazahozta,
- különben felhúzta volna a zsarukat. - Igen!
- Mekkora arc! - Vicces!
Akkor látta az E.T.-t, és meg akart ijeszteni minket.
Aha.
Miről jutott ez eszedbe?
Nem tudom.
Rengeteg minden ugrik be régebbről.
Olyasmik, amiket azt hittem, elfelejtettem.
Biztos Summy miatt.
Hogy érted?
Nem tudom. Furcsa hatással van rám.
Sosem éreztem még ilyesmit.
Látszik rajtad.
- De ez jó dolog, nem? - Aha.
És veled mi a helyzet? Mi a pálya?
Valamit el kell mondanom.
Várj!
Maddalenáról.
Ne, hagyd is!
Már értem.
- Tudom. - Mit tudsz?
- Mármint... rájöttem magamtól. - Mire jöttél rá?
- Megtaláltam a videót róla a gépeden. - Milyen videót?
Talán szólnom kellett volna róla,
de nem tudtam, milyen kedvedben voltál akkor.
Elmagyaráznád, miről beszélsz?
Azt csinálom.
Véletlenül megtaláltam a videót a laptopodon Maddalenáról.
Belenéztél a laptopomba? Ilyen egy kibaszott barát?
Ugyan, nem direkt volt!
Véletlenül történt.
De nem ez a lényeg.
Hanem az, hogy ha rá akarsz mozdulni, engem nem zavar.
Ja, mert ehhez engedélyt kéne kérnem, mi?
Nem, nem így értettem.
De ami engem illet...
Semmit se tehetek engedély nélkül, mi?
Mi? Miről beszélsz?
- Dario... - Tudod, mit?
Rámozdulok Maddára, hogy ne aggódj miatta.
- Nyugi már! - Kurvára nem nyugszom le!
Én a helyedben leállnék.
Inkább figyelj rám! Miattad jöttem ide. Elmentem otthonról.
Követtelek. Cserébe meg csak a kamut kaptam.
Úgy volt, beveszel a csapatba, nem?
Nem tudsz semmit az egészről.
Mindent tudok.
Ugyan, mit tudsz?
Hogy amióta Summyval vagy, mindent elcseszel.
Faszfej vagy!
Te meg kibaszottul irigy!
Mi a faszt csinálsz?
Megőrültél?
Teljesen meghibbantál!
Nem tudtam, hogy van bent valaki.
Semmi baj! Egyébként sem tudom, mit csinálok.
Programod van estére?
Igen. Riccardo eladta a házát, szóval megünnepeljük, vacsorázni megyünk.
Pont ezzel az indokkal nyomult rád?
Ugyan, ő csak egy barát! Sosem nyomulna rám.
Te mész valahová?
Igen, később.
Érdekes.
- Anya? - Mi az, kicsim?
Mikortól számít valaki felnőttnek úgy igazából?
Igazából...
attól függ.
Attól függ.
Amikor már nem szeretsz vidámparkba járni?
Nem, a felnőttek is szeretnek vidámparkba menni néha.
- Hogy nézek ki? Jól, ugye? - Persze. Remekül!
A hűtőben van paradicsom, rizssaláta és... nem emlékszem!
Elkések!
Késtél.
Sajnálom! Nem találtam ide.
Miért itt találkozunk?
Csendes helyen akartam beszélni.
Ahol senki sem láthat.
Nincs mit rejtegetnem.
Biztos nem fogsz visszamenni apáddal versenyezni?
Igen.
Ez biztos.
Jól van... helyes.
Ülj le!
Elmész?
- Milyen érzés? - Micsoda?
Hogy van pasid.
Hát... furcsa.
De azért jó is.
Szia!
- Mennyi időm van dönteni? - Nem sok.
Ha meg akarjuk csinálni, most kell.
Alessandro...
Ha csatlakozol a csapatunkhoz, végre önmagad lehetsz.
És hozhatok valakit magammal a technikai személyzetbe?
Megbeszélhetjük.
Gondold át!
Dario!
Megijesztettél az üzeneteddel, hogy látni akarsz most rögtön.
Dario, mi a baj?
Nem vagyok túl jól.
Azért, mert nem azt teszem, amit igazából szeretnék.
- Le akarsz ülni? - Hát ezért.
Madda, szeretlek!
Micsoda?
Ne haragudj!
Szeretsz?
Szerelmes vagyok beléd.
Már jó ideje.
Minden nap melletted akarok ébredni és lefeküdni.
Mindig hallom otthon a hangod, pedig nem vagy ott.
Neked írom a zenéimet.
Ha egyedül vagyok,
hozzád beszélek.
Ha a tengert nézem,
ha sört iszom vagy jointot szívok...
mindent veled szeretnék, csak veled.
Mindent megkérdeznék tőled. Hogy miről mit gondolsz...
És hogy hogyan tudsz így mosolyogni.
Azt szeretném, az enyém legyen ez a mosoly.
Hogy te is ennyire szeress.
Mit szólsz?
Jól van, háromra csapjunk egy kis zajt!
Várj!
Képzeld csak el! Egyszer sem veszekedtünk addig,
- amíg meg nem lett a ház. - Kizárt dolog!
Semmiben sem tudtunk megegyezni!
Semmiben. Tényleg semmiben.
Ezt hallgasd!
Azon is összevesztünk, milyen betűtípusú legyen a nevünk a kaputelefonon.
- Ne! Ugyan már... - De, tényleg!
Mindegy... Közben csak én beszélek.
Tudsz ám beszélni!
Sőt, túl sokat is. Megígérem, hogy befogom.
Hogy végre te is mesélhess magadról.
Mit is mondhatnék?
Mesélj arról, amikor táncoslány voltál!
Nem az voltam...
Nem táncoslány, hanem énekes voltam.
Ó, értem!
- Látod, mennyi mindent nem tudok? - Rengeteg mindent.
Mindegy, már abbahagytam. Az régen volt.
- Hiányzik? - Igen, egy kicsit.
Nehéz lehetett abbahagyni.
Az elején az volt.
Aztán megszokja az ember.
Vagy tudod, talán... a hiányérzetet szokjuk meg.
A hiányérzetet...
Gondold csak át!
Jól van, úgy lesz...
Van valami, amit sosem kérdeztem meg tőled,
- de szeretnék... - Mondd csak!
Jól van.
Hogy álltok a férjeddel?
Nem vagyunk házasok.
És nehéz időszakon megyünk át.
Jó ideje tart már ez az időszak.
Az a baj, hogy annyira hiányzik...
a normális élet.
Érted?
A normális élet. Az ilyen dolgok.
Ennyi.
Egészségedre!
Szóval egész évben itt élsz?
Milyen érzés?
Normális.
Nem unalmasak a telek?
Figyi, mi lenne, ha az élettörténeteink elmesélése helyett
keresnénk valami csendesebb helyet?
- Ne aggódj, meghívtalak! - Mit csinálsz?
- Nem pazarlom az idődet. - Várj!
Bocsi, kemény napom volt!
A nevemre sem emlékszel, igaz?
- Dehogynem. - Akkor mi az?
Jól van, nem emlékszem.
És nem is igyekeztem megjegyezni.
Mivel sosem látjuk újra egymást.
Ribancnak tartasz, igaz?
A felületes, érzéketlen, hazug típusnak, aki váltogatja a barátnőit?
Igazad lehet. Amúgy Sofia vagyok.
A nevem Irene.
Újrakezdhetjük?
Csináljuk rendesen!
Mit szólsz?
Jól van.
Blue, elmentem!
Blue?
Kedves volt, hogy eljöttél velem.
Régóta ki akartam próbálni ezt.
Ugyan, örömmel tettem!
Olyan jól táncolsz!
Apám gyerekkorom óta nyúzott a tánccal.
Biztos ragadt rám valamennyi.
- Olyan szerencsés vagyok! - Miért?
Biztos körberajonganak a lányok.
- Ugyan, hagyd már... - Tényleg!
Nagyon szexi vagy.
Senki sem mondta még ezt nekem.
Köszi!
Bocsi, csak egy pillanat!
- Mi az? - Egy pillanat és jövök.
Blue... mit keresel itt?
Edo!
Kivártam a soromat.
Ezt hogy érted?
Szerintem össze kéne jönnünk.
- Blue... - Summynak nem kellesz,
- szóval lehetnék én a barátnőd. - Blue, ez nem így megy.
Fontos vagy nekem, de mintha a húgom lennél.
Mindig az leszel.
Edo, nem akarok a kishúgod lenni.
- Blue, várj már egy kicsit! - Engedj el!
Engedj már el!
Minden rendben?
Nem tudom.
Hogy bírtad ki mindvégig?
Hogyan bírtam...?
Ale a barátom.
Édes vagy.
Nem vagyok édes. Csak egy lúzer.
Nem vagy lúzer.
Lehet, hogy azt hiszed, de nem vagy az.
Dario, senki sem mondott még ilyen szépet nekem, mint te.
De mégsem vált be.
Igen, de nem miattad.
Tényleg nem.
- Van már valakid? - Nincs.
De most senkivel sem tudnék lenni.
Nagyon sokat szenvedtem,
ezért egyedül akarok lenni most nyáron,
kitalálni, hogyan tovább.
Csak még valami.
Van bármi esély arra, hogy ha már kitaláltad, hogyan tovább,
történjen valami köztünk?
Talán.
Sajnálom!
Azt ígértem, mindjárt jövök
Ahogy mindig, amikor hajnalban jövök
Citrommal fojtom le a söröm
El ne árulja el a bűnöm
Mint a fekete felsőm
A holdfényt te fogod rám tükrözni
Az életemet világosabbra színezni
Kifordított kabátban Gyakran krisnásnak néznek
A semmiből jöttünk Nem volt nagy nevünk
De ebben a világban pénz kell
De ha a pénz úgy vesz körbe Mintha kukorica lenne
Akkor sem vagy jó, csak madárijesztőnek
Nélküled megfulladok Veled a csúcson vagyok
Segíts kitörni a szürkeségből
Mint amikor kihullott A tavalyi homok a táskád mélyéből
Gondolsz ránk még néha ?
A közös hibáinkra
A gúnyolódókra A hangulatingadozásainkra ?
Elég gáz 20-nak lenni
De olyan gyönyörű félni
Az út előttünk csupán szemceruza Ami a vidék szemét kihúzza
Hogyan bírtad eddig elektromosság nélkül?
Mi?
Hogy bírtad ki áram nélkül?
Így, gyertyákkal.
Ez olyan jó! Régimódi.
Egyébként szép a ház.
Már értem, miért volt nehéz megválni tőle. Egyszerűen gyönyörű.
De rájöttem, hogy csak elszomorít.
Szóval jobb így.
Így jobban érzem magam.
- Helyes! - Igen.
- Nagyon helyes! - Igen.
Örülök, tényleg.
Mit csinálsz?
Sajnálom, az én hibám!
Nem kéne itt lennem.
Jobb, ha megyek.
Dehát... jól éreztük magunkat.
Igen, tényleg remekül.
Hát akkor...?
Foglalt vagyok, Riccardo.
Nemcsak foglalt, de szerelmes is, ami megint más.
Sajnálom, hogy egyedül vagy,
mert rendes, kedves és igen jóképű vagy.
- Köszönöm! - Nincs mit.
De tényleg nem tehetem.
Megérted, ugye?
Halló?
Igen, én vagyok.
11 NEM FOGADOTT HÍVÁS
NÉGY NEM FOGADOTT HÍVÁS
BLUE A SÜRGŐSSÉGIN VAN, BENT TALÁLKOZUNK
- Merre van? - Az orvosok vele vannak.
Mi történt?
Nem tudom. Elütötte egy autó.
- Hol voltál? - Én? Te hol voltál? Ezerszer hívtalak.
Egyetlen este megyek el...
Egyetlen egyszer, és ez történik?
Akkor sem vagy itt, ha el sem mész, érted?
Mit keresel itt? Mondtam, hogy ne gyere.
- Aggódtam, hogy a kórházban vagy. - Csomószor hívtalak.
Ki voltam kapcsolva. Nem tudtam beszélni.
Most én nem tudok beszélni. Húzz már el!
Miattad jöttem ide.
Blue megsérült. Most csak ő számít. Kérlek, inkább menj!
Úgysem tudsz segíteni. Csak menj!
Menj már!
És azóta sem beszéltetek?
Nem.
Írtam neki a szülinapján,
de ennyi.
Tényleg szerelmes voltál belé.
Nem tudom, mi legyen Blue-val. Nem akarom megbántani.
Azt hiszed, mindenki gondját meg tudod oldani?
Nem mindenkiét.
- Csak a szeretteimét. - Ez lehetetlen.
Főleg, ha te vagy a gondjuk.
- Akkor mit tegyek? - Semmit.
Az élet egyszerű.
Gondolod?
Aha.
Ha azt akarod...
akkor az.
Szép ez a hely ilyenkor.
Amikor éjszakázom, azt sem tudom, merre járok.
Én szeretek korán kelni.
Ilyenkor minden hely a titkos életét éli.
- Azon gondolkodsz, megcsókolj-e? - Nem.
De igen.
Ez jó jel.
Kezded kiverni őt a fejedből.
- Kit? - A lányt, aki tetszik.
Akiről mindenáron elterelnéd a gondolataidat.
Ő tudja?
Ez bonyolult.
El kéne mondanod neki.
- Elveszíteném. - Ezt nem tudhatod.
De igen.
Már most túl sokat tudsz rólam.
Meg kell szabadulnom tőled.
Vagy...
csinálhatunk valami mókásabbat is.
- Ez csodás! - Olyan hideg a víz!
Fantasztikus!
Hogy vagy? Menjünk, drágám!
Elmehetünk?
- Hazamegyünk. - Jól van.
Nézd, ki van itt!
Jól van.
- Jó éjszakát! - Jó éjt!
- Jó reggelt! - Éjszakát, mert most fekszünk le.
Ó, persze! Akkor jó éjt!
Szia!
Nem akartam olyanokat mondani... Nem gondoltam komolyan.
Elviszlek valahová.
- Hová? - Ezzel.
- Ez új? - Nagyon régi.
Olyan gyönyörű!
Akkor próbáljuk ki!
- Nem lehet. - Miért?
Nem akarom egyedül hagyni Blue-t.
Anyukáddal van.
És később dolgoznom kell.
Tényleg?
Felhívjam neked őket?
Ne, nem kell!
Summy... menjünk!
Ez fontos.
Bízol bennem?
A feliratot fordította: Gorcsa Norbert