EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Men kommer du tillbaka?
Jag tror det.
På sommaren, helt säkert.
Men det är konstigt.
-Varför då? -Stranden ligger ju där borta.
Jag kan nog inte komma på vintern.
Jag tror inte att du kommer tillbaka.
Nej, inte första året.
-Men kanske sen. -Kommer du inte sakna det här?
Tror inte det.
-Pappa sa att Emilia-Romagna är fint. -Ale!
-Kom igen! -Kom nu!
-Det är fyra timmars bilresa. -Ale, vänta.
Jag har en idé.
Om några år, när du har blivit motorcykelmästare,
ring mig så kommer jag och jobbar åt dig där.
-Vill du bli min tränare? -Jag vet inget om att vara tränare.
Jag blir din mekaniker.
Jag kan börja lära mig allt nu och bli den bästa mekanikern nånsin.
Så jag är redo när du ringer.
Ja, bra.
Mekaniker... För min pappa vill vara min tränare.
Dario, har du inget hem? Sätt fart, din mamma blir orolig.
Tar du blommor med dig? Kom igen, inte blommorna.
-Jag har dem i framsätet. -Nej, inte blommorna!
Snälla. De vissnar.
Så? Är vi överens?
Det är en bra idé.
Ale…
Det är sent.
Så... Det vore toppen.
-Överens? -Överens.
Dario, vad vill du att jag ska säga? Jag tror att du gör ett misstag.
Jag vet inte vad jag gör här längre.
Ale har slutat tävla, så vad ska jag göra? Allt är bara skit.
Jag vet inte om jag vill det här längre.
Dario…
Vill du åka härifrån så gör det. Åk.
Men tänk över det först.
Några dagar…
Eller några veckor... Så länge du behöver.
Jag har varit här i 30 år.
Varje dag tänker jag: "Nu räcker det. Jag lägger av."
Sen nästa morgon öppnar jag dörren...
...och står framför de här skönheterna.
Då rör sig mina händer av sig själva och tiden flyger iväg.
Du är bra på det här.
Visst, du är lite lat... Men du är bra.
Vi ses, Piero.
Dario.
Du behöver inte Ale för att jobba på en tävlingshoj.
Du kan lyckas på egen hand.
Ale?
Allt kommer att bli bra. Det vet du, va?
Klara?
-Va? -Färdiga...
-Gå! -Kör!
Kan du säga vart vi ska?
Nånstans.
Du har sagt det i en timme nu.
-Det är en överraskning. -Jag vill inte. Jag är trött och orolig.
Kör hem mig.
Mamma är ensam med Blue. Hon behöver mig.
-Jag vill att du följer med mig. -Vart?
Till Rom.
-Rom? -Ja.
-Nej, jag kan inte. -Varför inte?
Blue är skadad, hon behöver mig.
Vill du ringa och kolla att hon är okej, så att du blir lugn?
Ända sen vi blev ihop har jag velat åka hem.
Tillsammans med dig.
Bara över dan. Vi åker tillbaka ikväll.
Se det som en utflykt.
Kom igen, det gör dig gott. Litar du på mig?
Hej.
-Hur mår hon? -Hon mår bra.
-Sover hon? -Hon är vaken.
-Är hon med... Summy? -Nej, Summy är inte här.
Edo!
-Hej, raring. -Hej, Isa.
Jag har inte sett dig på evigheter. Det är tråkigt.
Det tycker jag med.
-Jag tog med croissanter. -Tack. Ni är så gulliga båda två.
Kom in.
Hej.
-Får jag? -Ja visst.
Vad tittar du på?
Inget.
Gör det ont?
Inte så mycket.
Förlåt.
Vad säger du, Blue? Det var mitt fel.
Jag borde inte ha låtit dig gå.
Har du varit på akuten?
Nej.
Hur är det?
De ger dig en färg när du kommer in. Vitt om det inte är allvarligt.
Grönt och sen gult om det är lite värre. Och rött om det är riktigt allvarligt.
-Vilken färg gav de dig? -Rött.
De undersökte om jag hade en hjärnskada. Men de lugnade sig
för jag hade bara ont i armen och knät.
-Och arm och knä är inte allvarligt. -Ja, vad bra.
Och du?
Jag... bara väntade.
Och...
Jag insåg att det var dumt gjort.
-Säg inte så. -Nej.
Det är sant.
Det är inte vettigt att hamna på akuten för att man är kär.
Jag har tänkt över det.
-Det är okej om du inte älskar mig. -Det är invecklat...
-Men jag älskar dig ändå. Okej? -Okej.
Jag berättar när det går över. Läkaren sa att det går över.
-Sa han det? -Nej.
Han sa att de tar av bandagen om en vecka
och att det borde heta blå kod och inte röd.
Det låter bättre, sa han.
Han har rätt.
Blue är ett vackert namn.
-Jag har saknat dig. -Och jag dig.
-Hur verkade hon? -Hon verkade må bra.
Det var första gången hon var full.
Men Isa såg lite trött ut, eller hur?
Ja, lite.
-Kommer han inte hem? -Summys pappa?
Jag vet inte.
Du träffar visst inte Summy så ofta längre?
Mycket mindre.
-Sällan? -Mycket sällan.
Och du?
Jag? Aldrig.
Sofi…
Summy har inte sagt nåt till dig?
Nej, vad skulle hon säga?
Inget.... Det är om mig.
Har det hänt nåt mellan er?
Nej.
Berätta, Edo.
-Inget har hänt. -Inget alls?
Nej... Jag vet inte.
Jag har träffat nån.
Det är bra.
-Är det allt? -Ja.
-Hur är hon? -Det är bara en sommarflirt.
Bra.
Varför ses ni inte längre?
Jag...
-Jag har också träffat nån. -Är det sant?
-Också en sommarflirt. -Jaha. Okej.
Och jag har ingen lust.
Sen hon började dejta den där killen…
Gillar du honom inte?
Nej, inte riktigt.
Hur som helst…
-Hej då, Sofi. -Hej då, Edo.
RADERA
Hej.
Kan vi prata?
-Jag var elak mot dig. -Det är en underdrift.
Dario, jag är ledsen.
Jag med.
Vad ska jag göra för att bli förlåten? Gå ner på knä?
Det är ingen dålig idé.
-Jag skulle inte skämmas för det. -Inte?
-Snälla... Förlåt mig. -Vad gör du?
-Upp med dig. -Förlåter du mig?
Inte om du inte förlåter mig.
Jag förlåter dig.
Är du nöjd nu?
Jag menade inte vad jag sa.
Jag behövde nog höra det från nån.
Du borde prata med Maddalena.
Och berätta hur du känner.
-Utan att överanalysera. -Redan gjort.
-Va? -Jag har redan gjort det!
-Vad menar du? Hur gick det? -Skitdåligt.
Som en spark i magen.
Jag är ledsen.
Var inte det.
Utan dig hade jag inte pratat med henne.
Du bär skulden för mitt livs största misslyckande.
Nu är det din tur.
-Att göra vad? -Låtsas inte att du inte vet.
Berätta vad du känner.
-För vem? -Summer.
Har du nånsin tänkt säga att du älskar henne?
Varje gång jag ser henne.
Sen allra första gången.
Så berätta det.
-Det är meningslöst. -Inte alls.
Hej, älskling.
-Hej. -Jag slutar om en halvtimme.
-Om du vill vänta... -Ja, jag väntar här.
Hej.
Jag är inte med Madda.
Får jag sätta mig?
Jag ska träffa Sissy. Hon slutar jobba snart.
Visst. Jag tänkte ändå gå...
Vart då?
Jag kan gå med dig.
-Vart? -Vart du vill.
-Väntar du inte på Sissy? -Jag kan komma tillbaka.
Ska vi gå?
Vi går.
-Fan. -Vad är det?
Mina föräldrar är på väg hem.
Jag hoppades få träffa dem.
Är det hon?
Ja.
Varför har du inte åkt tillbaka?
Jag vet inte.
Jag trodde kanske att det skulle göra mig förbannad.
Allt jag hade här när jag var liten, vänner och leksaker...
Och bara tid att vara.
Jag offrade allt för racingen.
Nu vet jag inte om jag gjorde rätt.
Pappa satte mig på en hoj när jag var liten och sa att jag skulle köra.
Så jag gjorde det.
-Men du gillade det. -Ja, självklart.
Jag älskade det. För man får det i blodet.
Man vinner ett lopp, sen två, tre... Och man vill alltid vinna.
-Det är löjligt. -Och när du förlorar?
När man förlorar…
...är man ensam.
För alla säger alltid att du måste vinna.
Och du tror att du måste vinna för att bli älskad.
Men sen vi blev ihop...
...tror jag inte det längre.
Saknar du inte racingen?
Jo, självklart.
Men...
...jag gillar mitt nuvarande liv bättre.
Här föddes jag.
I mitt minne var det högre.
Du gjorde rätt som insisterade.
Jag är glad att du ville åka hit med mig.
Jag hade inget val. Det var enda sättet.
-Det är inte enda skälet till att vi kom. -Inte?
Nej. Det finns en annan plats vi måste se.
-Var då? -Följ med mig.
-Vill du ha? -Tack.
Jag hade också en omöjlig kärlek.
Jag var kär i min mattelärarinna i gymnasiet.
Verkligen?
Jag gick på ett vetenskapsgymnasium.
Jag såg henne hela tiden. Vilken mardröm!
Jag gillade allt med henne.
Hennes hår, ögonbrynen, läpparna…
Hur hon flyttade kritan mellan händerna.
Jag lyssnade inte på vad hon sa, bara njöt av hennes röst.
Hur gick det?
-Jag blev underkänd. -Är det sant?
Ja, men det var bra för jag träffade Tamara.
Vem är Tamara?
Min första möjliga kärlek.
Har du blivit sams med Ale?
Bråkade ni om Madda?
Vi glömmer det.
-Bad hon dig prata med mig? -Nej. Varför?
För att höra hur jag mår eller så tycker hon synd om mig.
Jag vet inte om hon tycker synd om dig. Jag bryr mig inte.
-Har du verkligen inte fattat? -Vadå?
Marty, säg vad det är. Jag mår inte bra, så bråka inte.
Jag gillar dig.
Madda var före mig, så jag väntade tyst på min tur.
För att se hur det gick.
Och jag har gett dig signaler.
Vilka signaler?
Du ser? Du har inte snappat upp nånting.
Vet du vad det betyder?
-En enda sak. -Vadå?
Att du inte gillar mig.
Vänta. Vänta lite.
Vänta. Stanna! Vänta lite.
Vänta lite.
Okej.
Förlåt. Jag fattade inte. Okej?
Precis!
Nej, du måste förstå att jag är totalt hopplös på sånt här.
-Det är du inte. -När det gäller känslor är jag det. Okej?
Men det är slut med det.
-Vad menar du? -Att jag inte har sett dig.
Innan du pratade med mig alldeles nyss hade jag inte sett dig.
-Och nu? -Nu ser jag dig.
Snälla, säg nåt på tyska.
Okej, då.
Två fiskar träffas.
En av dem säger: "Hej!"
Den andra säger: "Var?"
Det är ett skämt.
Två fiskar träffas…
...och på tyska betyder "hei" både "hej" och "haj".
-Därav skämtet. -Fortsätt.
Jag tror att idag är jag...
-Edo, vänta lite. -Va?
Jag vet inte om du är redo,
men jag vill gå hela vägen. Vad säger du?
-Självklart, Giulia. -Äntligen!
-Du har gjort det förr, va? -Ett par gånger.
-Och du? -Lite fler än två gånger.
Vill du, eller ska jag?
Okej, jag gör det.
Om jag kan, förstås.
-Det är fantastiskt här. -Gillar du det?
-Var är vi? -Du ska få se.
-God kväll. -God kväll.
Så...
Här är den.
-Den här vägen. -Tack.
Är det en konsert?
Du får se. Kom.
Vad är det för konsert?
Kom nu. Vi går in.
-God kväll. Är det numrerade platser? -Ja.
Bra, tack.
Varför tog du med mig på en konsert?
Jag vill att du ska träffa nån.
Är du galen? Är det därför vi är här?
-Du har förstört allt. -Summy!
Rör mig inte.
Lugna dig. Det är inget att bråka om.
-Inget att bråka om? -Nej.
-Vill jag träffa pappa gör jag det själv. -Skrik inte.
-Vad är det här för skit? -Sluta.
-Hur tänkte du? -Att jag bryr mig om dig.
Jag vet att du vill prata med honom men du är rädd.
-Det vill jag inte. -Jo.
-Nej. Och jag är inte rädd. -Jo.
Ska jag bli sams med honom?
Det sa jag inte. Prata med honom bara.
-Då säger jag att han kan dra åt helvete. -Visst.
-Då har du iallafall sagt det. -Vad vet du?
Jag vet att du är förbannad för att han försummat Blue.
Du är arg för att han aldrig är hemma.
Och du har skuldkänslor för att du tycker det.
Jag trodde att den här dan var för oss.
-Jag trodde att du skulle visa mig... -Sänk rösten.
Nej! Det gör jag inte.
Du ljög för mig.
Annars hade du inte följt med.
-Du är en skitstövel. -Visst. Jag är en skitstövel.
Det var en underbar dag tills nu.
Hallå?
Hej, älskling! Hur mår du? Är allt okej?
-Hej, mamma. -Hur är det?
Okej, antar jag.
Vart tog ni vägen? Är du på väg hem?
Nej, inte riktigt än. Men hur mår Blue?
-Bara bra. -Mina damer och herrar,
konserten ska strax börja.
Vi ber er att sitta ner och stänga av telefonen.
-Mamma, jag måste gå. -Vänta. Det är nån här som vill säga hej.
Vi väntade hela dan på att överraska dig men eftersom du inte kommer...
Vänta.
Hej, raring.
-Pappa. Vad gör du hemma? -Jag åkte hem. Jag var orolig för Blue.
-Är allt okej? -Ja då.
Mamma vill veta om du kommer hem till middagen.
Jag tror inte det. Jag blir sen.
-Då ses vi imorgon? -Okej.
-Okej. Vi ses imorgon. -Vi ses.
Hej då.
Så din pappa är vit?
Han är inte här.
Vad menar du?
God kväll, mitt herrskap, och välkomna.
Innan vi börjar har jag ett viktigt meddelande.
Tyvärr är vår trumpetare Anthony Bennati inte med oss ikväll.
Hans familj har råkat illa ut och han har åkt hem...
...för att se till sina döttrar.
Så vi vill börja med ett speciellt stycke tillägnat Anthony.
"Summertime."
Sommartid, vilken glädje att leva
Fisken spritter och bomullen står hög
Din pappa är rik Och din mamma ser bra ut
Så tyst, lilla barn
Gråt inte
Sommartid
Vilken glädje att leva
Fisken spritter
Och bomullen står hög
Din pappa är rik
Och din mamma ser bra ut
Så tyst, lilla barn
Gråt inte
Sommartid, vilken glädje att leva
Fisken spritter och bomullen står hög
Din pappa är rik Och din mamma ser bra ut
Så tyst, lilla barn Gråt inte
En av dessa morgnar Stiger du upp och sjunger
Och sprider dina vingar Och flyger upp till himlen
Men tills den morgonen Kan ingenting skada dig
Med mamma och pappa vid din sida
Det betyder ingenting Om du inte får sjunga
Gråt inte
Undertexter: Janica Lundholm