EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Kommer du tilbage?
Det tror jeg.
Helt sikkert til sommer.
Sært at komme tilbage til sommer.
-Hvorfor? -Der er en strand, hvor du skal hen.
Jeg kan ikke komme tilbage til vinter.
Jeg tvivler på, du kommer tilbage.
Især det første år.
-Måske senere. -Vil du ikke savne det her?
Jeg tvivler.
-Far sagde, der er rart i Emilia-Romagne. -Ale!
-Kom så! -Vi kører nu!
-Køreturen er på fire timer. -Ale, vent.
Jeg har en idé.
Lad os aftale, at om et par år,
når du er blevet motorcykelmester,
ringer du, og så kommer jeg og arbejder for dig.
Så du bliver min manager?
Det ved jeg ingenting om.
Nej, din mekaniker.
Jeg starter med at lære det nu og bliver den bedste mekaniker.
Så jeg er klar, når du ringer.
Nå ja.
Mekaniker... Fordi min far vil være min manager.
Dario! Har du ikke et hjem? Din mor bliver bekymret.
Tager du blomsterne med? Nej, ikke blomsterne.
-Jeg sætter dem foran. -Nej, ikke blomsterne!
Kom nu. De visner.
Nå, er du med?
Det er en god idé.
Ale…
Det er sent.
Nå, men det ville være fedt.
-Er det en aftale? -Ja.
Dario, hvad skal jeg sige? Jeg tror, du begår en fejl.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver her.
Ale stoppede. Hvad kan jeg gøre?
Det er noget lort.
Jeg ved ikke, om jeg vil det her.
Dario…
Hvis du vil rejse, så gør det. Værsgo.
Men tænk over det.
Et par dage.
Eller et par uger. Tag den tid, du behøver.
Jeg har været her i 30 år.
Hver eneste dag tænker jeg, "Jeg siger op. Nu er det nok."
Men når det bliver morgen, og jeg åbner,
står jeg foran de her skattebasser.
Mine hænder bevæger sig selv, og tiden flyver.
Du er god til det her.
Ja, du er lidt af en drivert, men du er stadig god.
Vi ses, Piero.
Dario.
Du har ikke brug for Ale for at arbejde på en motorcykel.
Du kan sagtens selv.
Ale?
Det skal nok gå. Er du frisk?
Klar?
-Hvad? -Klar...
-Parat! -Start!
Hvor skal vi hen?
Et sted.
Det har du sagt i en time.
-Det er en overraskelse. -Jeg er ikke i humør. Jeg er træt.
Kør mig hjem. Min mor er alene med Blue. Hun har brug for mig.
-Du skal komme med mig. -Hvorhen?
Til Rom.
-Rom? -Ja.
-Nej, det kan jeg ikke. -Hvorfor?
Blue er syg. Jeg skal passe hende.
Ring og hør, om hun er okay, så du kan falde lidt ned.
Lige siden vi begyndte at date, har jeg villet tage hjem sammen med dig.
Det er en dagstur. Vi er hjemme i aften.
Det er en lille udflugt.
Kom nu, det bliver godt for dig. Stoler du på mig?
Hej.
-Hvordan har hun det? -Fint.
-Sover hun? -Hun er vågen.
-Er hun sammen med Summy? -Nej, Summy er her ikke.
Edo!
-Hej, søde skat. -Hej, Isa.
Jeg har ikke set dig længe. Det er så ærgerligt.
Ja, det er sandt.
-Jeg har croissanter med. -Tak.
I to er så søde.
Kom ind.
Hej.
-Må jeg? -Ja.
Hvad er det?
Ikke noget.
Gør det ondt?
Ikke så meget.
Undskyld.
Hvad siger du, Blue? Det var min skyld.
Jeg lod dig gå.
Har du været på skadestuen?
Nej.
Hvordan er der?
De giver dig en farve. Hvid, hvis det ikke er alvorligt.
Grøn betyder halvslemt. Gul, lidt værre. Rød er alvorligt og skal behandles.
-Hvilken farve gav de dig? -Rød.
De kom mig i et rør for at se, om jeg havde slået hovedet. Det beroligede dem,
for kun min arm og mit knæ gjorde ondt.
-Arm og knæ er ikke noget alvorligt. -Okay. Godt.
Hvad med dig?
Jeg ventede bare.
Og...
Jeg indså, det var dumt af mig.
-Sig det ikke. -Nej.
Det er sandt.
Det er dumt at komme på skadestuen på grund af kærlighed.
Jeg har tænkt over det.
-Det er okay, hvis du ikke elsker mig. -Det er indviklet.
-Men jeg elsker dig stadigvæk. Okay? -Okay.
Når det går over, siger jeg det. Det sagde lægen, det ville.
-Sagde han det? -Nej.
Han sagde, de fjerner bandagen om en uge,
og at de burde kalde det blå kode og ikke rød.
Han siger, det lyder bedre.
Han har ret.
Blue er et smukt navn.
Jeg savnede dig.
Jeg savnede også dig.
-Hvordan virkede hun? -Helt fin.
Det var første gang, hun var fuld.
Isa så lidt træt ud, ikke?
Jo, lidt.
-Kommer han ikke tilbage? -Summys far?
Det ved jeg ikke.
Du ser heller ikke Summy så ofte, vel?
Meget mindre.
-Ikke så ofte. -Slet ikke.
Dig?
Mig? Aldrig.
Sofi…
Fortalte Summy dig noget?
Nej, om hvad?
Ikke noget... Om mig.
Er der sket noget mellem jer?
Nej.
Fortæl mig det.
-Der skete ingenting. -Hvad skete der?
Nej... Det ved jeg ikke.
Jeg har mødt en.
Det er godt.
-Var det det? -Ja.
-Hvordan er hun? -Bare en sommeraffære.
Godt.
Hvorfor ses I ikke længere?
Jeg...
Jeg har mødt en.
Virkelig?
-Det er også en sommeraffære. -Okay.
Jeg har ikke lyst.
Siden hun begyndte at date den fyr...
Du kan ikke lide ham, vel?
Nej, egentlig ikke.
Nå, men...
-Farvel. -Farvel.
ROM - PERUGIA
SLET
Hej.
Kan vi tale sammen?
-Jeg var lidt ond ved dig. -Nu underdriver du.
Jeg er ked af det.
I lige måde.
Skal jeg bede om tilgivelse på mine grædende knæ?
Det er ikke en dårlig idé.
-Jeg ville ikke skamme mig. -Nå, ikke?
-Vær sød at tilgive mig. -Hvad laver du?
-Op med dig. -Jeg rejser mig op, når du tilgiver mig.
Jeg tilgiver dig.
Er du glad nu?
Jeg ville ikke sige de ting.
Jeg havde brug for en, der sagde det.
Du må tale med Maddalena.
Fortæl hende, hvad du føler.
-Uden at tænke for meget. -Det har jeg gjort.
-Hvad? -Det har jeg allerede gjort!
-Hvad? Hvordan gik det? -Ad helvede til.
Et slag i ansigtet.
Det er jeg ked af.
Nej, hold op.
Uden dig havde jeg ikke gjort det.
Du er skyld i mit livs største fiasko.
Nu er det din tur.
-Til hvad? -Spil ikke dum.
Fortæl hende, hvad du føler.
-Hvem? -Summer.
Har du overvejet at sige, du elsker hende?
Hver gang jeg ser hende.
Lige fra den første gang.
Så fortæl hende det.
-Det er nytteløst. -Nej.
Hej, skat.
Hej. Jeg er færdig om en halv time.
-Hvis du vil vente. -Jeg venter der.
Hej.
Jeg er her ikke med Madda.
Må jeg sætte mig?
Jeg skal møde Sissy. Hendes vagt er snart slut.
Ja. Jeg skal også…
Hvorhen?
Jeg kan tage med.
-Hvorhen? -Du bestemmer.
-Venter du ikke på Sissy? -Det kan vente.
Skal vi gå?
Kom.
-Pis. -Hvad er der?
Mine forældre er på vej hjem.
Jeg håbede at møde dem.
Er det hende?
Ja.
Hvorfor kommer du her ikke?
Det ved jeg ikke.
Måske troede jeg, det ville gøre mig vred.
Men alt det, jeg havde her som barn, fra venner til legetøj...
Selv tiden.
Jeg ofrede alt for motorcyklerne.
Nu ved jeg ikke, om jeg gjorde det rigtige.
Min far satte mig på en motorcykel som barn og sagde: "Følg banen,"
og det gjorde jeg.
-Men du kunne lide motocrossløb. -Ja, selvfølgelig.
Jeg elskede det.
Det er noget, man har i blodet.
Du vinder et løb, to, tre... Man vil altid vinde.
-Det er latterligt. -Og når man taber?
Når man taber...
Så er man alene.
Fordi alle altid siger, man skal vinde.
Man tror, at folk ikke vil elske en ellers.
Men efter vi fandt sammen,
tror jeg ikke det længere.
Savner du ikke at køre?
Jo, selvfølgelig.
Men...
jeg kan bedre lide mit liv nu.
Jeg blev født her.
Jeg husker det som højere.
Det var godt, du insisterede.
Jeg er glad for, du tog mig med hertil.
Jeg valgte det ikke. Det var den eneste udvej.
Det er ikke den eneste grund til, vi kom.
Nej?
Nej. Der er et andet sted, vi skal se.
Hvor?
Kom med mig.
-Vil du have en? -Tak.
Jeg havde også en umulig kærlighed.
Jeg var forelsket i min matematiklærer i gymnasiet.
Virkelig?
Jeg gik på en naturfagskole.
Jeg så hende hele tiden. Sikke et mareridt!
Jeg elskede alt ved hende.
Hendes hår, øjenbryn, læber…
Måden, hun flyttede kridtet fra hånd til hånd på.
Jeg hørte ikke efter, men fortabte mig i hendes stemme.
Hvad skete der?
-Jeg dumpede i skolen. -Virkelig?
Ja, men det var heldigt, fordi jeg mødte Tamara.
Hvem er Tamara?
Min første mulige kærlighed.
Har du sluttet fred med Ale?
Skændtes I om Madda?
Lad os glemme det.
-Hun bad dig tale med mig, ikke? -Nej. Hvorfor?
For at høre til mig, eller fordi hun har ondt af mig.
Jeg ved ikke, om hun har ondt af dig. Og jeg er ligeglad.
-Har du ikke bemærket noget? -Om hvad?
Marty, sig det nu bare. Jeg har det svært, så begynd ikke.
Jeg kan lide dig, Dario.
Madda var foran mig, så jeg ventede stille på min tur.
For at se, hvad der ville ske.
Jeg sendte dig signaler.
Hvilke signaler?
Se bare. Du opfangede dem ikke engang.
Ved du, hvad det betyder?
-Kun en ting. -Hvad?
At du ikke kan lide mig.
Vent... Vent lidt.
Vent. Stop! Vent lidt.
Et øjeblik.
Okay.
Undskyld. Jeg fattede det ikke.
Nej, præcis.
Du må forstå, at jeg er håbløs til det her.
-Vel er du ej. -Jo, når det handler om følelser.
Men ikke længere.
-Hvad skal det sige? -Jeg bemærkede dig ikke.
Indtil du talte til mig før, havde jeg aldrig bemærket dig.
-Og nu? -Nu ser jeg dig.
Sig noget til mig på tysk.
Okay.
To fisk mødes.
En af dem siger :"Hej!"
Den anden siger: "Hvor?"
Det er en joke.
Så to fisk mødes…
På tysk betyder "hej" både "hej" og "haj".
-Derfor er det sjovt. -Fortsæt.
Jeg tror, at i dag...
-Edo, vent lidt. -Hvad?
Jeg ved ikke, om du er klar,
men jeg vil gå lidt længere. Hvad siger du?
-Selvfølgelig, Giulia. -Endelig!
-Du har gjort det før, ikke? -Et par gange.
-Dig? -Lidt mere end et par.
Vil du, eller skal jeg?
Okay, jeg gør det.
Hvis jeg kan gøre det.
-Det her sted er fantastisk. -Kan du lide det?
-Hvor er vi? -Vent og se.
-Godaften. -Godaften.
Lad mig se...
Værsgo.
-Denne vej, tak. -Tak.
Er det en koncert?
Vent og se.
Hvad er det for en koncert?
Kom nu.
-Godaften. Er de nummererede? -Ja.
-Godt. Tak. -Hvorfor tager du mig med til koncert?
Der er en, du skal se.
Er du vanvittig? Tog du mig med for det?
-Du har ødelagt alt. -Hør, Summy.
Rør mig ikke.
Rolig. Der er ikke sket noget.
-Er der ikke sket noget? -Nej.
-Jeg kan selv arrangere at se min far. -Råb ikke.
-Sikke noget fis. -Det er det ikke.
-Hvad tænkte du på? -At jeg holder af dig.
Jeg ved, du vil tale med ham, men du er bange.
-Nej. -Jo.
-Og jeg er ikke bange. -Jo.
Skal jeg slutte fred med ham?
Det sagde jeg ikke. Tal med ham.
-Og sige hvad? "Rend mig"? -Sig bare det.
-Så får du det sagt. -Hvad ved du om det?
Jeg ved, du er vred på ham, fordi han forsømte Blue.
Han er et røvhul, fordi han aldrig er hjemme.
Føl dig ikke skyldig over at tænke det.
Jeg troede, i dag handlede om os.
-Jeg troede, du ville vise mig... -Sænk stemmen.
Jeg vil ikke sænke stemmen.
Du løj for mig.
Hvis jeg ikke havde gjort det, var du ikke taget med.
-Du er et røvhul. -Okay. Jeg er et røvhul.
Det var en dejlig dag indtil nu.
Hallo?
Hej, skat. Hvordan går det? Er alt okay?
-Hej, mor. -Hvordan går det?
Jeg er okay.
Hvor blev du af? Kommer du tilbage?
Nej, vi er stadig ude. Men hvordan har Blue det?
-Fint. -Mine damer og herrer,
koncerten begynder snart.
Vi beder alle tage plads og slukke telefonerne.
-Jeg må løbe, mor. -Nej, vent. Der er en, der vil sige hej.
Vi ventede hele dagen på at overraske dig, men siden du ikke kom…
Vent!
Hej, skat.
Far, hvad laver du derhjemme?
Jeg kom tilbage. Jeg var bekymret for Blue.
-Er alt okay? -Ja.
Mor ville høre, om du kommer hjem til middag.
Jeg når det ikke. Jeg kommer sent.
-Så vi ses i morgen? -Okay.
-Okay. Vi ses i morgen. -Vi ses.
Farvel.
Er din far hvid?
Min far er her ikke.
Hvad mener du?
Godaften, mine damer og herrer, og velkommen.
Før vi begynder, har jeg en meddelelse.
Desværre er vores trompetist, Anthony Bennati, her ikke i aften.
På grund af et familieanliggende er han taget hjem
for at tage sig af sine døtre.
Så vi indleder koncerten med at tilegne en sang til Anthony.
"Summertime."
Sommer, og livet er legende let
Fiskene springer, og bomulden er høj
Din far er rig Og din mor ser godt ud
Så tys, lille skat
Græd ikke
Sommer
Livet er legende let
Fiskene springer
Og bomulden er høj
Din far er rig
Og din mor ser godt ud
Så tys, lille skat
Græd ikke
Sommer, og livet er legende let
Fiskene springer, og bomulden er høj
Din far er rig Og din mor ser godt ud
Så tys, lille skat Græd ikke
En af disse morgener Vil du rejse dig og synge
Du vil sprede dine vinger Og flyve mod himlen
Men indtil den morgen Kan intet skade dig
For mor og far står klar
Det betyder ingenting Hvis du ikke kan swinge
Græd ikke
Tekster af: Jakob Jensen