‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Mă gândeam să rămân aici vara viitoare.
‎Asta spui în fiecare an.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Așa e...
‎Dar...
‎vara asta e diferită.
‎Știi că te iubesc, nu?
‎Sunt obosită.
‎- Mă duc la culcare. ‎- Bine.
‎Știu deja, Ale.
‎Știu deja.
‎Cum ai aflat?
‎În lumea noastră, ‎ne cunoaștem foarte bine.
‎Și ne detestăm reciproc.
‎Devine tot mai bun.
‎Trebuia doar să ai încredere în el.
‎E o echipă bună. O să-ți placă.
‎- Când pleci? ‎- Nu știu.
‎- Poftim? ‎- Nu știu!
‎Fiindcă...
‎n-am acceptat încă.
‎Mi s-a complicat viața, tată.
‎E mai frumoasă, dar mai complicată.
‎Nu știu ce să spun. E viața ta.
‎- Îți cunoști managerul? ‎- Da.
‎E priceput.
‎Am vrut mereu să te protejez. ‎La fiecare antrenament, la fiecare cursă.
‎Doar asta mi-am dorit.
‎Ai văzut cum ai derapat?
‎- Fiindcă am ratat... ‎- Traiectoria.
‎Trebuie s-o urmezi mereu. Vino!
‎O să vezi că pista e tocită acolo...
‎Așadar, am adus roșii...
‎și tzatziki.
‎Ce mai trebuie? Sare și ulei.
‎- Stai! Mă duc eu. ‎- Nu, rămâi acolo.
‎- Doamnă... ‎- Mulțumesc.
‎- Vrei? ‎- Da.
‎E bun.
‎Mamă, de ce nu mai cânți cu tata?
‎Fiindcă...
‎Cine ar sta acasă, cu noi?
‎Nu, nu e din cauza asta.
‎Puteam să călătorim împreună.
‎Da, scumpo, puteam.
‎Dar nu mai mergeai la școală ‎și nu-ți mai făceai prieteni.
‎N-am prieteni ‎și nu vreau să mă întorc la școală.
‎- Cum adică nu vrei? ‎- Ai mulți prieteni!
‎- Haide! Nu-i adevărat. ‎- Ba da.
‎Zi-mi unul.
‎Nu, stai! De ce nu mai vrei la școală?
‎Aș putea să fiu educată acasă ‎și să mergem în turneu cu tine.
‎Scumpo, nu merge așa.
‎Dar cum?
‎E mai bine pentru toți ‎dacă rămâneți acasă, cu mama.
‎Pentru toți sau pentru tine?
‎De ce nu-i spui?
‎Ce să-mi spună?
‎Că e nefericită.
‎Chiar și când ești aici.
‎- Summy, încetează. ‎- Hai, mamă!
‎Ești mereu tristă când suntem numai noi.
‎Summy, stai jos, te rog. ‎Nu ți-a dat nimeni voie... Summy!
‎- Las-o în pace! Tu unde pleci? ‎- Nu mai mi-e foame.
‎I-auzi! Vezi?
‎Vezi? Orice aș face, greșesc.
‎Dacă mă prefac că totul e în regulă, ‎o să mă creadă proastă.
‎Dacă plâng, pentru că se întâmplă,
‎crede că nu mă descurc, ‎fiindcă m-am sacrificat pentru tine.
‎- Și e adevărat? ‎- Nu știu.
‎Și ce-ai vrea să fac?
‎Dacă vrei să mă opresc, spune-o! ‎Rămân aici.
‎- Nu asta e ideea! ‎- Și atunci? Ne despărțim?
‎Ce matură pari!
‎Am crescut, tată.
‎Știi că mă doare spatele ‎în fiecare dimineață?
‎Nu dorm bine pe drum, e obositor.
‎Sunt mereu plecat.
‎Pe vremuri, totul părea ușor.
‎Dar, cu timpul, s-a schimbat totul.
‎Știu că sunteți prinse cu viețile voastre,
‎cu problemele și frământările voastre,
‎iar eu devin un gând îndepărtat.
‎Poate că trec zile întregi ‎fără să vă gândiți deloc la mine.
‎De ce-ai ales această viață ‎dacă nu-ți place?
‎De ce?
‎Fiindcă nu știu să fac altceva.
‎Dar...
‎mi-e dor să fiu aici.
‎Să stau cu voi, să vă duc la școală, ‎să fac cumpărături,
‎să fac paturile, cu mama,
‎și să mă trezesc noaptea, ‎ca să vă veghez.
‎Mi-e dor de voi.
‎Și nouă, de tine.
‎Unde ai ajuns?
‎Sunt pe final.
‎Ai grijă!
‎Nu se termină bine.
‎Mă gândeam eu.
‎Pa, trompetă!
‎Pa, trombon.
‎Scuze!
‎De ce nu mi-ai spus că pleci?
‎Azi m-am hotărât.
‎- Așa, din senin? ‎- Ți-am trimis mesaj.
‎Altfel, nu mai erai aici.
‎Dar nu ne putem lua rămas-bun ‎cum se cuvine.
‎Așa vrei să ne despărțim?
‎Bună!
‎- Îmi placi mult. ‎- Și tu, mie.
‎Scuze! Nici nu știu de ce plâng.
‎Nu-i nimic.
‎Mă simt ca o idioată.
‎Ai vorbit cu ea?
‎Fă-o!
‎A stat o săptămână și a plecat apoi.
‎Când se întoarce?
‎Nu știu... La sfârșitul verii.
‎Sora ta s-a bucurat să-l vadă?
‎Da, foarte tare.
‎Tu nu?
‎Eu...
‎nu mai știu.
‎Summy, trebuie să-ți spun ceva.
‎Mi s-a făcut o ofertă.
‎Ce ofertă?
‎E o echipă de curse importantă.
‎M-au întrebat dacă vreau ‎să concurez pentru ei la anul.
‎Și nu te bucuri?
‎Aș avea un contract frumos, ‎fiindcă aș schimba categoria.
‎E o veste grozavă! Te întorci la curse.
‎Da, dar aș face-o în Spania.
‎Poftim?
‎E o echipă spaniolă. ‎Ar trebui să mă mut acolo.
‎Spania nu e chiar așa departe.
‎E la o aruncătură de băț.
‎Te-ai hotărât deja?
‎Nu. De aceea îți spun, ‎ca să putem decide împreună.
‎Rar ți s-ar oferi o asemenea ocazie.
‎Crezi?
‎Facem o baie?
‎Ale...
‎trebuie să accepți.
‎Nu ți-e teamă că, dacă plec, ‎se va termina între noi?
‎Și tu ce i-ai zis?
‎I-am spus că nu mi-e teamă.
‎Deci i-ai zis să plece?
‎I-am zis că sunt de acord.
‎Nu trebuia?
‎Nu știu, Summy.
‎Ești îndrăgostită de Ale?
‎Cred că da.
‎Da, sunt îndrăgostită de Ale.
‎- I-ai spus? ‎- Nu.
‎Summy...
‎Vreau să-ți spun ceva.
‎Poate că nu-i momentul potrivit, dar...
‎Summy, eu...
‎Tu...
‎Ce e, Sofi?
‎Eu...
‎am cunoscut pe cineva.
‎Și îți place?
‎Da. M-a cam zăpăcit.
‎Sigur asta voiai să-mi spui?
‎Trebuie să-i spui lui Ale.
‎Fiindcă, dacă nu-i spui ‎la momentul potrivit,
‎o să fie prea târziu ‎și n-o să-i mai spui deloc.
‎Verile trec,
‎sentimentele pier,
‎iar noi devenim adulți.
‎Îmi pare rău.
‎Am fot absentă în ultima vreme.
‎Îmi ești ca o soră.
‎Să nu uiți asta!
‎- Îți dai seama că n-are logică? ‎- Pentru mine, are. Lovește-mă!
‎Ale, nu mă enerva. Lovește-mă!
‎Nu vreau să te enervez, dar nu-i nevoie.
‎- Hai! ‎- Termină, Dario.
‎- Nu mă atinge. ‎- Zău?
‎- Ce-o să-mi faci? ‎- Am zis să nu mă atingi.
‎Sau ce? Ce-mi faci?
‎- Ce naiba faci? ‎- Hai!
‎Lovește-mă, prostule! Imbecilule!
‎- Ești un nimeni. ‎- Du-te naibii!
‎Iartă-mă, dar ești un idiot.
‎- Da! La naiba! ‎- Îți aduc gheață.
‎Nu vreau gheață! Nu vreau!
‎Futu-i! Mi-ai spart nasul. ‎Nu vreau gheață!
‎Acum, suntem chit, da?
‎Deci pleci?
‎Da. Mi-au acordat câteva zile de gândire, ‎dar se grăbesc.
‎Te-ai hotărât?
‎E decizia ta dacă te întorci la curse. ‎Nu mă întreba pe mine.
‎Da, Dario. M-am hotărât.
‎Bun!
‎Ai făcut ce trebuia.
‎Nu mai suportam să te văd așa. ‎Te iroseai aici.
‎Măcar o să scapi și tu de-aici.
‎Adică?
‎Le-am impus o singură condiție.
‎Că nu plec nicăieri ‎fără mecanicul meu de încredere.
‎Și ce-au spus?
‎Tu ce crezi?
‎Au acceptat.
‎O să repari motociclete de curse.
‎Ești mulțumit?
‎- Da. În Spania? ‎- Desigur.
‎- Noi doi, împreună. ‎- Când?
‎Eu plec la sfârșitul lunii, ‎dar tu vii când vrei.
‎Nu știu ce să zic.
‎Chiar nu știu.
‎Am greșit totul.
‎Cu tine, cu Maddalena, ‎cu ideea de a lucra aici...
‎Problema e că nu știam ce vreau.
‎Deci nu vii?
‎Îmi pare rău, dar trebuie ‎să petrec puțin timp singur.
‎Înțelegi?
‎Nu știu dacă vreau să fiu mecanic.
‎Sau dacă vreau să fac muzică.
‎Am avut o revelație vara asta.
‎Ce revelație?
‎Nu mă înțelege greșit, ‎fiindcă țin la tine.
‎Ce e?
‎Mi-e mai bine departe de tine.
‎Cred că e prima dată ‎când sărbătoresc ‎Ferragosto.
‎Ce motive de sărbătoare avem?
‎E începutul sfârșitului verii.
‎Poate că tocmai asta se sărbătorește.
‎Când se termină ceva minunat, ‎e trist și trebuie să sărbătorim.
‎- Ca să ne mai înveselim? ‎- Da.
‎BARUL SISON
‎Ești bine?
‎Vrei să mergem acasă?
‎Stai liniștită, sunt bine.
‎Dar tu?
‎Mă păzești toată seara sau treci la atac?
‎Hai!
‎Fugi!
‎Bună!
‎- Dansează cu mine! ‎- Nu pot.
‎- Haide! ‎ - Nu, eu...
‎- Trebuie să pun muzică. ‎- Nu-mi pasă.
‎- Nu știu să dansez. ‎- Nu-mi pasă.
‎Doamne!
‎- Îmi cer scuze... ‎- Nu-i nimic.
‎- Serios, stai liniștită! ‎- Iartă-mă.
‎- Eu plecam, oricum. ‎- Ai venit singur?
‎Da. Nu știu pe nimeni ‎în afară de Ale, care m-a invitat.
‎Ești fosta lui?
‎La naiba! Scuze.
‎Terminăm băutura ta dacă a mea tot...
‎Bine.
‎- Maddalena. ‎- Jacopo. Îmi pare bine.
‎- Bună! ‎- Bună, Sofi!
‎- Cu ce te servesc? ‎- Tu decizi.
‎De fapt, dă-mi două pahare. ‎Unul și pentru el.
‎Serios? Mulțumesc.
‎Așa, poate mă ierți. ‎Am fost cam afurisită cu tine.
‎N-am mai văzut-o așa.
‎- Unde e Dario? ‎- Habar n-am.
‎- L-ați văzut pe Dario? ‎- Chiar voiam să te întreb.
‎Nu-i nimeni la pupitru.
‎Stai!
‎- Stai puțin. ‎- Ce e?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Eu n-am mai făcut-o.
‎Știu.
‎Cine ți-a spus?
‎Se vede după cum dansezi. Serios!
‎Haide! Pe bune?
‎Te deranjează?
‎Nu, nici vorbă.
‎Pune mâna!
‎Îmi sparge pieptul.
‎Ia uite.
‎Te văd.
‎- Poftim? ‎- Îți văd privirea tristă.
‎Ți se pare.
‎Mă gândeam că azi e ‎Ferragosto.
‎Cum se spune în germană?
‎- De unde să știu? ‎- Hai, gândește-te!
‎O să pleci în curând.
‎- Da, peste câteva zile. ‎- Și o să mă lași aici.
‎Nu pare să te deranjeze.
‎Zi-mi dacă așa stau lucrurile.
‎Nu fi prostuț! Sigur că-mi pasă.
‎Nu s-ar zice.
‎Nu vrem dramă, nu?
‎- Dar trebuie să ne facem planuri. ‎- Pentru ce?
‎Am căutat trenuri spre Vicenza. ‎E mai ieftin dacă îmi iau abonament lunar.
‎Poți să mă vizitezi și tu, ‎dar orașul ăsta e mort iarna.
‎Când vin în Vicenza, mă cazez la hotel, ‎ca să dormi cu mine.
‎Și, dacă vrei, ‎pot să-ți cunosc părinții apoi și...
‎Edo, stai puțin!
‎Ce părere ai tu?
‎Cum adică?
‎Doar nu crezi că suntem împreună!
‎- Fiindcă noi... ‎- Nu!
‎- Nu? ‎- Nu! Am un iubit în Vicenza.
‎- Un iubit? ‎- Da, de trei ani.
‎- De trei ani? ‎- Suntem împreună de trei ani.
‎Și când aveai de gând să-mi spui?
‎N-a venit niciodată vorba...
‎Nu m-ai întrebat niciodată.
‎Nici eu nu te-am întrebat dacă ai iubită.
‎Credeam că lucrurile sunt clare.
‎- Trei ani înseamnă mult. ‎- Bănuiesc.
‎- Deci nu-mi fac abonament. ‎- Nu.
‎Bun...
‎Te-ai supărat?
‎Nu.
‎Puțin.
‎Doar că, Giulia, ‎faci dragoste într-un fel…
‎Ești foarte pasională.
‎Putem s-o mai facem o dată.
‎Vrei?
‎PLAJA PARADIS
‎Nu te obișnuiești niciodată, nu?
‎Cu faptul că vara se termină mereu.
‎Știu că se întâmplă în fiecare an.
‎Dar sufăr mereu.
‎Și se termină brusc.
‎Azi e vară, iar mâine...
‎Parcă te înjunghie în inimă.
‎Mi se pune un nod în gât.
‎Bem un Spritz?
‎Bun!
‎BARUL SISON
‎Deci... ne luăm rămas-bun?
‎Fără dramă, da?
‎Fără dramă.
‎- Dar pot să fiu puțin trist? ‎- Da.
‎Dar numai puțin.
‎Drum bun!
‎Cum spui „rămas-bun” în germană?
‎- Auf Wiedersehen. ‎- Auf Wiedersehen.
‎Și eu știam asta.
‎Dar, de fapt, înseamnă „Pe curând.”
‎Să știi că și tu ești foarte pasional.
‎N-o să uit vara asta.
‎Nu s-a terminat încă.
‎Turistele astea!
‎Sosesc,
‎îți frâng inima
‎și apoi pleacă.
‎Mereu se întâmplă așa.
‎Hai să bem ceva, tontălăule!
‎S-a înecat!
‎Termină!
‎Gata!
‎Câștigătorul!
‎Bună!
‎Am înregistrat toate plecările.
‎E ultima zi.
‎Te-ai descurcat bine.
‎Vă mulțumesc.
‎Și, dacă vrei să colaborăm și la anul,
‎te primesc cu plăcere.
‎Summer...
‎nu fi tristă.
‎Bine.
‎Unde las asta?
‎În dulap. O iau cei de la spălătorie.
‎Și asta?
‎Păstreaz-o.
‎Ești singura cu acest nume.
‎Și poate o folosești și vara viitoare.
‎Iarna e lungă. Ținem legătura.
‎Altfel, te omor.
‎- Ce faci? ‎- Învăț.
‎Deci vrei să te întorci la școală.
‎Dar tu? Ce faci?
‎Plec. Cred că nu mă întorc diseară.
‎Mama știe?
‎- Da, i-am scris. ‎- Bine.
‎Ale pleacă mâine?
‎- Îmi pare rău. ‎- La ce înveți?
‎La engleză. Verbele neregulate.
‎- Dacă vrei, te testez zilele astea. ‎- Bine.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Distracție plăcută!
‎Mamă, sună-mă dacă ai nevoie de ceva.
‎Ce, îți faci griji pentru mine?
‎Nu-ți bate capul. ‎Am tot ce-mi trebuie aici.
‎Slujbă, casă, prietene...
‎E ciudat, nu?
‎În toți acești ani, te-am văzut ‎antrenându-te, concurând, câștigând...
‎Mai ales câștigând.
‎De fiecare dată când urcai pe podium, ‎nu mă uitam la tine.
‎Mă uitam la reporteri, ‎la echipa ta, la fanii tăi...
‎și la tatăl tău.
‎Erai un campion pentru ei.
‎Dar, pentru mine, erai același băiețel...
‎care mergea cu mine, ‎mă ținea de mână și-mi zâmbea.
‎Du-te!
‎Pa.
‎- Te-au rugat ei? ‎- Le-am propus eu.
‎E ultima lor noapte. ‎M-am gândit c-o să fie romantic.
‎Da, chiar e.
‎- Tu unde o să dormi? ‎- N-o să dorm.
‎- Ieși cu Marty? ‎- Nu.
‎- Stai! Cu cine ieși? ‎- Cu o fată.
‎Cu cine? Unde ai cunoscut-o?
‎Stai.
‎Uite!
‎Am creat un monstru.
‎- Dar tu? ‎- Ce-i cu mine?
‎Ieși cu cineva astă-seară?
‎Nu.
‎- Mi-am anulat contul. ‎ - Nu cred!
‎- Din cauza acelei fete? ‎- Și din cauza ei.
‎- Când te întâlnești cu ea? ‎- În curând.
‎Trebuie să plec.
‎- Îmi povestești apoi? ‎- Da.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎- Ce faci? ‎- Te îmbrățișez!
‎Te îmbrățișez, Sofia.
‎Îți mulțumesc mult!
‎- Te iubesc. ‎- Și eu, pe tine.
‎Văd că n-ai schimbat broasca.
‎Vrei să vorbim?
‎Ce-ai pățit?
‎Nimic.
‎Am avut un coșmar.
‎Culcă-te la loc, e devreme.
‎Summy...
‎dacă tu mi-o ceri, rămân.
‎Ale...
‎Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎Summer...
‎- Drum bun! ‎- Mulțumesc.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara.
‎Dorim să înștiințăm pasagerii...
‎...că zborul AZZ476 spre Madrid...
‎Nu-mi găsesc cheile. Unde sunt?
‎Nu-mi amintesc unde le-am pus.
‎Arăt groaznic, nu?
‎Am făcut o prostie, știu!
‎Ba nu, mamă. Îți stă bine.
‎Îmi stă bine?
‎- Mie nu mi se pare. ‎- Nu?
‎Voiam doar...
‎Ce anume?
‎Nu știu. Eu doar...
‎Nu știu!
‎Uite ce-am făcut...
‎Bună!
‎Ai chef să cânți?
‎Încercam s-o acordez, dar nu reușesc.
‎Ți-o acordez eu?
‎Uite cum se face.
‎Începi cu nota Mi. Asta e.
‎Apoi, urci aici.
‎Și faci așa.
‎Până când ajungi aici.
‎Cam așa ar trebui să sune.
‎Vrei să-mi asculți noua melodie?
‎- Da. ‎- Da?
‎Bine.
‎Ca strălucirea dimineții
‎Ca melodia pe care ar trebui s-o știi
‎De parcă nu simți nimic
‎Parcă înoți în apă adâncă
‎Eu nu sunt pregătită
‎Eu sunt doar una ‎Dar tu ai multe fețe
‎Când râul curge ‎Ar trebui să-l beau pe tot
‎Mă copleșesc gânduri secrete ‎În zorii zilei
‎Iau cea mai ciudată formă ‎Și ar trebui să mă lepăd de ele
‎Cei vii, pe care-i știu
‎E foarte frumoasă.
‎E doar o melodie.
‎Luăm cina toate trei diseară?
‎Da?
‎Dar, mai întâi, ies la o plimbare.
‎Bine!
‎Bine.
‎Vară
‎Ești fierbinte ‎Ca sărutările pe care le-am pierdut
‎Ești plină de iubirea ‎Ce lesne s-a risipit
‎Și pe care inima mea ‎Ar vrea s-o dea uitării
‎Vară
‎Soarele ce ne-ncălzea în fiecare zi
‎Și făurea apusuri minunate
‎Acum doar arde cu o furie nestăvilită
‎O altă iarnă va sosi
‎Vor cădea o mie de petale trandafirii
‎Zăpada se va așterne pretutindeni
‎Și poate că va reveni ‎O fărâmă de pace
‎Vara
‎Care a-nmiresmat fiece floare
‎Vara care ne-a plăsmuit iubirea
‎Ca apoi să mă facă să mor de durere
‎Urăsc vara
‎O altă iarnă va sosi
‎Vor cădea o mie de petale trandafirii
‎Zăpada se va așterne pretutindeni
‎Și poate că va reveni ‎O fărâmă de pace
‎Vara
‎Care a-nmiresmat fiece floare
‎Vara care ne-a plăsmuit iubirea
‎Ca apoi să mă facă să mor de durere
‎O altă iarnă va sosi
‎Vor cădea o mie de petale trandafirii
‎Zăpada se va așterne pretutindeni
‎Și poate că va reveni ‎O fărâmă de pace
‎Vara
‎Care a-nmiresmat fiece floare
‎Vara care ne-a plăsmuit iubirea
‎Ca apoi să mă facă să mor de durere
‎Urăsc vara
‎Subtitrarea: Elena Băncilă