Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- V poriadku. - Dobre. Ahojte.
Pripravte sa. Všetko beží.
- Pripravení? - Áno.
A teraz si vypočujte Jednu malú story
Je o troch zlých bratoch Dobre viete, ktorých
Je to príbeh starý
- Hrá v ňom Ad-Rock - MCA
- A ja - Mike D
DIVADLO KINGS PRÍBEH BEASTIE BOYS
Najobľúbenejší člen?
S každým sa viac menej stotožňujem.
Najradšej mám MCA.
Mika D.
Veľmi ma inšpiruje Ad-Rock.
Ak kapelu počúvate dlho,
v priebehu jednotlivých životných období
sa váš favorit mení.
Milujem Mika D.
Je zábavný, ale takým nenásilným spôsobom.
Vaše najobľúbenejšie video?
Najviac sa mi páči nezverejnené cvičné video.
Zavolajte na toto číslo hneď teraz!
Ich vodca je podľa mňa MCA. Drží ich pohromade.
Má tie najbláznivejšie nápady.
Výraznú rolu zohral MCA.
Vplyvný človek s veľkým srdcom.
Ad-Rock bol vždy stelesnením toho ich štýlu.
To slovo dnes nie je také frekventované,
ale nás troch naozaj vystihuje.
Je to „mačo".
Sme mačovia.
Lebo je brutálne úprimný.
Hudobne nie sme tak nadaní,
preto skúšame rozličné oblasti.
Yauch.
Odkaz mojej babičke: „Čo sa deje, babi?"
Pre mňa je basová gitara všetkým.
Vydržte, počkajte, na chvíľu si sadnite.
Ešte nie je koniec.
Ideš!
Ich hudba má obrovský vplyv.
Nazvite to hudbou môjho života.
Hudba našich životov.
Veľa kapiel sa rozpadne
a potom sa opäť spojí.
Ale oni to dobrodružstvo ťahajú celý čas spolu.
Už to ďalej neznesiem Robíš to naschvál, viem
Vysvetlím ti hneď Celý ten Watergate
Kým som tu Stále som najlepší
Tvoju krištáľovú guľu Treba trochu vyleštiť
Kým sa tu čuduješ a dávaš pauzu krátku
Ja tu chytám masívnu osinu do zadku
Toto je ilúzia tej najťažšej ráže
Dožili sme sa jasnej sabotáže
Áno!
Dobre.
Áno!
Ako sa darí?
Brooklyn!
Ahojte!
Takže...
Ahojte.
- Ahojte, ja som Adam. - Ahoj, Adam.
A ja som Mike.
Známy aj ako Michael Diamond alebo Mike D.
A sme Beastie Boys z New York City.
Dnes vám porozprávame príbeh o troch deťoch,
z ktorých sa stali priatelia
a už vyše 30 rokov spolu robia bláznivé veci.
My dvaja sa vynasnažíme zo všetkých síl, keďže tretí tu nie je.
Adam Yauch...
známy aj ako MCA.
V roku 2012 zomrel na rakovinu.
Po Adamovej smrti naša skupina ukončila činnosť.
Hrať ďalej bez Yaucha by bolo nekorektné,
keďže celý nápad s kapelou bol predovšetkým jeho.
Takže, aj keď tu už s nami nie je,
stále premýšľame, čo by robil on.
Ale domyslieť si, čo by naozaj robil, nie je jednoduché,
keďže bol veľmi nevypočítateľný.
Bol divokou kartou, ale k tomu sa dostaneme neskôr.
Dorazili Beastie Boys
verní svojmu výstrednému vzhľadu.
Ak práve nie sú na červenom koberci, určite sú na prehliadke v Paríži.
Pozrite tie biele dredy.
Po šesťročnej absencii sú Beastie Boys späť.
Chlapci, to je dlhá doba.
Čo ste porábali? Rada vás zase vidím.
- Ahoj! - Viem, že to znie smiešne,
ale zajal nás Yeti.
KAPITOLA 1
Dnes sa tu pokúsime o návrat.
O poriadny návrat v čase.
MICHAEL DIAMOND, 15 ROKOV
Je zvláštne byť zvláštnym dieťaťom zo zvláštnej, prepáč, mami, rodiny.
Zároveň to znamená byť sám.
Jedného dňa som začul Clash.
Ich hudbu som nielenže miloval,
ale vďaka nim som si uvedomil, že okrem mňa sú aj iní čudáci.
Len ich musím nájsť.
Prvého som našiel na škole.
Volal sa John Berry.
Raz sme v bezplatných novinách Village Voice uvideli inzerát.
Inzerovali našu obľúbenú skupinu Bad Brains.
Mali mať koncert
v Botany Talk House.
Zašli sme teda do klubu,
v ktorom mohlo byť dokopy takých 15 ľudí,
všetko dospelí,
až na jedného chlapca v našom veku.
Vyzeral štýlovo.
Mal na sebe dlhý kabát, ktorý vyzeral ako z charity,
vojenské kanady,
na tom kabáte podomácky vyrobené gombíky.
Volal sa Adam Yauch.
ADAM YAUCH, 16 ROKOV
Všetci sme sa stretli na koncerte Misfits v 1982.
ADAM HOROVITZ, 15 ROKOV
Alebo na Circle Jerks,
ale Misfits mám radšej, preto vravím, že na ich koncerte.
Dopočuli sme sa,
že okolo dámskych záchodov sa motajú mladí ľudia.
Šli sme sa tam pozrieť
a uvideli sme hromadu štýlovo vyzerajúcich mladých pankáčov.
Jednu z nich som poznal, Jill Cunniffovú,
moju spolužiačku z 5. ročníka.
Stala sa mojou spojkou.
Spoznal som aj ďalšie decko z tej skupiny.
Kate Schellenbachovú.
Vyrastali sme v jednej štvrti.
Kate bola jednoducho... super.
A bola múdrejšia ako my.
Viac ju bavila sofistikovanejšia európska hudba.
Povedz aj to, že bola od nás oveľa múdrejšia...
ale popri nás to nebolo ťažké.
- Nič nenaznačujem. - Ale bola.
- Vážne. - Sedí.
Mala rada Kraftwerk a podobné fajné veci.
Žila s mamou v byte na 14. ulici.
Bol to klasický starý otvorený byt,
uprostred ktorého kraľovala jej bicia súprava.
Môj prvý punk-rockový kamarát bol Dave Skilken.
On je naľavo, ja napravo.
S naj priateľom zo strednej
sme pred školou hrali basketbal,
keď sme zbadali chlapca s čírom v dlhom kabáte,
ako si so synťákom v ruke vykračuje po ulici.
Išli sme za ním trochu ho vyspovedať.
Bol mladší ako my.
Bol šiestak a blicoval.
Len si to predstavte.
Ste šiestaci a máte jedenásť rokov!
Najväčšie žúrky sa vtedy robievali u Johna Berryho na križovatke
100. a Broadwayi.
Tam sme zvykli vystupovať.
Začiatkom 80. rokov hrali všetci z našej scény v nejakej kapele.
Yauch nás tlačil do založenia vlastnej skupiny.
Už mal pre ňu aj názov:
Beastie Boys.
Pôvodne sme kapelu tvorili ja, Kate, Adam Yauch a John Berry.
Názov tvorili slová
Chlapci Kvôli Vnútornej Dokonalosti Vstupujú do Stavu Anarchie.
Skratka nedáva zmysel,
lebo „boys - chlapci" už v názve kapely sú.
Názov je preto zvláštny a nadbytočný.
A nepresný, lebo v nej hralo aj dievča, bubeníčka Kate.
Naše prvé vystúpenie sa teda konalo u Johna Berryho
na treťom poschodí, kde býval.
Na 17. narodeniny Yauch oznámil,
že spraví párty,
na ktorej budeme hrať.
Keď sme sa chystali hrať, navrhli ma za speváka.
Lenže ja som bol extrémne hanblivý.
Nechápem, že som to prijal.
Pamätám si len to, že v izbe veľkej asi 3,5 krát 6 metrov
sa tlačilo asi 10, možno 12 detí.
Poskakovali a vrážali do seba.
Ale bolo to len o dobrej nálade v kruhu priateľov.
To som ešte v Beastie Boys nehral.
Pridal som sa až v roku 1983.
John Berry z toho nebol nadšený a skončil.
S Mikom, Yauchom a Kate sme boli stále spolu.
KONCERT SCOTTA A GARYHO!
Stal som sa novým gitaristom kapely.
Zároveň sme boli aj neboli hardcorová skupina.
Boli sme Monty Python, ale aj Black Flag.
Predstavte sa.
Som Michael a hrám v Beastie Boys.
Som Kate, som jednorožec a mám vo vačku žmolky.
Prechádzame k staršiemu členovi.
- Predstav sa nám. - Som Ad, ale môžete ma volať Adam.
A práve vystupujem v televízii. U mňa je to bežná záležitosť.
Som Adam, ako môžete vidieť aj na mojom opasku.
Dajte záber na Adamov opasok.
Koľko máš rokov? Okolo 13, 14?
- Približne. - Jasné. 12, 11.
Postupne sme starli.
Už sme nemali 15.
Už sme mali 16.
Páčila sa nám rozličná hudba.
Počúvali sme soul, punk, rap, reggae...
Rap ste našli ťažko, vychádzal len na singloch.
Ale chceli sme zmeniť štýl.
Boli sme posadnutí tou stupídnou
reklamou na zmrzlinu Carvel.
Ahojte, som Carvelova nebeská bytosť z vesmíru.
Volám sa Cookie Puss.
Niekto dostal úžasný nápad
aby sme stupídny telefonický žartík prerobili na pesničku
„Cookie Puss".
- Ahoj, tu Carvel. - Tam Cookie Puss?
Kto?
Chcem hovoriť s Cookie Pussom.
Nikto taký tu nie je.
Tak Cookie O'Puss. Kuriatko Cookie.
Dave Parsons
mal v centre mesta obchod s platňami s názvom Rat Cage.
To bolo miesto, kam sme najradšej chodievali blicovať.
Dave vtedy rozbehol malú nahrávaciu spoločnosť.
„Cooky Puss" okamžite vydal ako singel.
Vtedy sa stalo čosi, čo nám ani vo sne nenapadlo.
Našu nahrávku začali hrávať dídžeji v kluboch.
Našu hudbu zrazu počúvali aj iní ľudia, nielen naši 15 kamaráti.
Raz som išiel navštíviť priateľku, ktorá pracovala na strednej škole.
Počuli sme, že niekde v budove
má dídžej Afrika Bambaataa nejakú talk show.
Viac nám nebolo treba.
Zbehli sme dolu, vtrhli sme do televízneho štúdia,
a nasledovalo toto.
Zaujímalo by ma, či poznáte
pesničku „Cooky Puss" od Beastie Boys.
Áno, počul som o nej.
Získal som nahrávku, je super.
Dobre.
Prečo sa ti páči práve táto?
Lebo je zábavná. Počul som ju v rádiu...
Je v nej aj skreč, pracovalo sa s ňou?
Je v nej aj trochu skreču.
Je to funky.
Druhá kapitola.
„Počúvame vlastne len rap."
V roku 1984 vyšla pesnička,
ktorá navždy zmenila smerovanie našej skupiny.
„Sucker MC's" od Run-DMC.
Pred dvoma rokmi môj priateľ chcel Aby som mu fakt dobré rýmy našiel
Tak som mu povedal tento rým
Ten rým bol hluchý Čo už s tým
Keď vyšla, v New Yorku sa ozývala odvšadiaľ.
Ozývala sa z áut,
z kazeťákov, zo stánkov s pizzou, v celom meste.
Run-DMC bol pánko.
A my sme chceli byť ako on.
Študovali sme každú pesničku, každý text.
Zo záberov sme zisťovali, čo majú obuté,
ako sa obliekajú, všetko.
Naše obľúbené rapové piesne sme dokázali rozoberať celé dni.
Nie žeby sme sa cítili ako budúci raperi.
V tom čase sme však sami začali rýmovať.
Predvedieme vám malý príklad.
Je to ukážka, kam sme sa ako raperi dopracovali.
Počkaj, ešte tam nie sme. Ponáhľaš sa. Vráť to.
- Predbieham udalosti? - Počkaj, Spike.
- Vážne? Dobre. - Fajn. Prestávka.
Vidíš, Spike?
- Počkaj, to sme určite zle. - Čítačka...
- Aj podľa mňa... - Fajn.
- Ideme na to. - Hej, hej, hej.
A sme späť. Toto sme si vážne nacvičili. Naozaj.
Mrzí ma to. Domrvil som čítačku, prepáčte.
Čítačku? Ani som si nevšimol.
Každopádne...
To je super prechod, ľudia. Že „každopádne".
Zhruba v tom čase sme mali vystupovať v klube Studio 54.
Viete, v tom štúdiu, kde vystupovala aj Brooke Shieldsová.
Chápete? Alebo taký Baryshnikov, Halston či Donna Summerová.
Teraz sa snažíš o reakciu publika?
- Ale moc nereaguje. - Neviem. To je fuk.
V Studiu 54 išlo o náš battle proti inej kapele a prehrali sme.
V Studiu 54 sme chceli
zaspievať „Cooky Puss".
Naživo sme to síce ešte nehrali...
ale chceli sme, aby nás sprevádzal DJ.
Kamoš nám dal tip na dídžeja z newyorskej univerzity,
ktorý chcel produkovať rap a mal dídžejskú výbavu.
Ale predovšetkým mal tú mašinku, čo púšťa bubliny.
Moment. Čo si to povedal? Mašinku na bubliny?
Jasné, braček, presne tak. Mal mašinku na bubliny.
No pekne.
Šli sme teda za ním domov, aby sme sa zoznámili.
Dvere nám však otvoril nejaký týpek s dlhým metalovým három
v kožených rukaviciach na zips, čo nás totálne vydesilo.
To predsa nemôže byť on!
Otvoril nám dvere do svojej drobnej garsónky.
Bola po strop zaprataná hudobnou aparatúrou,
mixážnymi pultmi a elektronickými bubnami.
A áno, dámy a páni. Bola tam aj tá mašinka na bubliny.
Takže, čo teraz?
Okamžite sme si ho najali.
Zoznámte sa s Rickom Rubinom.
Spočiatku sa zdalo, že nám to nemôže klapať.
Chápete, chlapec z Long Islandu, my z New York City.
Okrem toho ho bavili aj iné veci, ktoré nám dvom nič nehovorili.
Ako wrestling a heavy metal.
Nám sa to zdalo strelené.
Vyzeral od nás o dosť starší...
Nuž...
Túto fotku sme zle načasovali.
Chcem povedať...
K tomu ovládaču na posteli sa nevyjadríme?
Všetkých vás zaujal, priznajte sa. - Správne.
V tom čase to bol výkvet techniky.
Mali ovládač na káblovku, telefón s viacerými linkami...
Niet nad staré časy, pozrite, balíček Salemsiek
a plný popolník hneď vedľa postele!
Je tak?
Rick popri nás pôsobil staršie a vyspelejšie.
A mal peniaze na platenie vecí.
Ale hlavne pôsobil veľmi presvedčivo.
Ak ho niečo bavilo, tak to stálo za to.
A bolo to nákazlivé.
Rick vás dokázal
nadchnúť vecami, ktoré nadchýnali jeho.
Takmer aj wrestlingom.
Takmer.
- Ale heavy metal nás určite dostal. - Definitívne.
- Definitívne.
Behom týždňa sa náš názor naňho
zmenil z „čudák v sado-maso rukaviciach"
na „toto je nenormálne super týpek".
Prešiel k nám na plný úväzok.
Bol pre nás niečo ako štýlový starší brat.
Z garsónky sa stala naša centrála.
Naša klietka na potkany.
A tak sme každý deň namiesto školy chodili do Rickovej garzónky.
Počúvali sme nahrávky, chodili sme po kluboch
a najesť sa do Cozy Soup 'n' Burger.
Bavili sme sa o žúrkach, hudbe
a o všetkých pesničkách, ktoré spolu nahráme.
Po vystúpení v Studiu 54 sme mali dídžeja.
Tak sme si povedali, že v rámci koncertov skúsime aj rapovať.
Z Ricka sa po pripojení k skupine stal DJ Double R.
Polovicu prvého koncertu s Rickom sme hrali štýl hardcore,
potom sme opustili javisko a vrátili sme sa ako raperi.
- B-E-A - S-T-I-E
Sme Beastie štvorka Náš rock berie scénu šokom
- Som Adam Yauch - A bavím sa rockom
- S Mikom D - Katie Schellenbachovou
Hip-hop žije, nikdy nekončí
Drvte tie bíty Kým vás to nezloží
Dobre, podľa mňa, chápete...
Dostanete...
Dostanete nápad...
Väčšina raperov si rýmy zapisuje na papier.
To je jasné, však?
Jedna vec je baviť sa
a celý deň rapovať „Sucker MC's".
Ale stáť pred obecenstvom a rapovať vlastné rýmy
je už čosi iné.
Ani sme si neuvedomili,
že čím viac času trávime s Rickom a začíname sa správať ako on,
a o to menej času sme trávili s Kate.
Alebo skôr Kate trávila menej času s nami.
Naši priatelia boli zaskočení,
prečo sme stále len s Rickom.
Viete, každá skupina sa musí aj najesť.
Približne v tom čase produkoval Rick svoj prvý raperský song „It's Yours"
pre rapera T La Rocka,
Hudbu pre raperské nahrávky hrávali dovtedy skupiny.
Ten zvuk potom pôsobil príliš funkovo a jemne
a tak znel aj v rádiu.
Ale „It's Yours" je iba rap s elektronickým bubnom.
Znelo to surovo a punkovo.
Jednej noci
nám Rick povedal, že sa má v Danceterii stretnúť s Russellom Simmonsom.
Nevedeli sme, o čom sa budú rozprávať,
ale boli sme posadnutí myšlienkou špehovať ich pri bare.
Lebo Russell nebol len manažér skupiny Run-DMC,
ale aj brat dídžeja Runa.
Toto nebol ten prípad,
keď známy známeho má známeho, ktorý robí s rapom.
Russel bol rap.
Bol v centre biznisu s rapom.
Keď Russell odišiel, celí nedočkaví
sme nabehli na Ricka:
„Rick, musíš nám povedať úplne všetko.
Čo ti Russell hovoril?
Povedz nám všetko, o čom ste sa rozprávali."
Čo je? Boli sme vzrušení.
Toto bolo dobré.
Takto naše hlasy zneli, keď sme mali 16 rokov.
Rick povedal, že Russell nechcel veriť,
že „It's Yours" nielenže nahral niekto, koho nepozná,
ale dokonca je to beloch.
Navzájom si okamžite sadli
a dohodli sa, že založia nahrávaciu spoločnosť Def Jam.
Počkajte chvíľu!
Zbystrite, položte telefóny a sledujte toto.
Jam znamená nahrávka.
Def je skratka pre definitívne.
Definitívne najlepšie nahrávky, aké sa dajú kúpiť.
Toto je def, def, def jam.
Na tom stretnutí sa Rick Russellovi zmienil aj o nás.
„Mám tu takých bielych raperov.
Sú to ešte len stredoškoláci.
Vlastne hrajú punk-rock, ale stále viac inklinujú k hip-hopu.
V podstate počúvajú len rap."
Russell začal okamžite uvažovať o možnosti manažovať bielu raperskú kapelu.
Netrvalo dlho, a navštívili sme ho v kancelárii.
Mysleli sme si, že má serióznu kanceláriu,
ale v skutočnosti to boli len dve malé izby.
Bolo však neuveriteľné,
že v jednej z tých izieb bol Kurtis Blow! Veď to je kráľ rapu, nie?
V Russellovej kancelárii sa kráľ rapu učil tancovať break dance!
Z nejakých dôvodov sa snažil točiť sa na hlave.
Ale to nie je všetko!
Pozná niekto z vás zoskupenie Full Force?
Tak títo týpkovia z Full Force stáli okolo Kurtisa
a sledovali ho, ako sa učí break dance.
Len sa vám snažíme opísať tú bláznivú scénu.
Čo sa týka presvedčivosti,
Russell dosahoval ešte vyššiu úroveň ako Rick.
V jeho prítomnosti
ste nepochybovali, že všetky tie úžasné nápady dokáže zrealizovať.
V roku 1984 rap nezaujímal nikoho.
V rádiu ho takmer nehrali.
Russell však dokázal presvedčiť každého.
„Run-DMC bude najväčším umelcom našej generácie.
Rick Rubin bude Philom Spectorom rapu.
Beastie Boys?
To sú bieli raperi a raz budú najslávnejšou kapelou na svete."
Fajn.
Teraz na chvíľu spomaľme.
Práve sme začali rapovať.
Boli sme prinajlepšom priemerní.
Vďaka Rickovi a Russellovi sme však získali sebadôveru.
Vybavili nám, že sme mohli nahrať svoju prvú rapovú pesničku.
Volala sa „Rock Hard".
Dobre, možno to nebol náš vrcholný výkon.
Ale musíte pochopiť, že rap milujeme a za každú cenu sme chceli byť rapermi.
Túžili sme stať sa Runom-DMC.
„Prví bieli raperi, no a čo?
Chyba nie je vo vašich prijímačoch."
Toto napísal Russell.
Trval na tom. Vraj je to super,
je to úžasne raperské, punkové a tak ďalej.
Trval na tom, aby sme dali aj toto:
„Na bubnoch aj gitarách to dáme.
Nielen rap, aj rock ako hviezdy hráme."
Museli sme súhlasiť.
Chápete, on bol guru rapu.
V kancelárii sa mu Kurtis Blow vlnil na break dance.
Ak vám on povie, že to bude jedinečný úlet,
kde je problém? Dajte to hlasnejšie!
Mike D, Ad-Rock a MCA
Vy ste autori vety tej
Títo chlapci majú grády
Letia ako rakety Utrhnú sa radi
Smradi
Rád by som na tomto mieste obvinil Russella a Mika z kvalitnej pesničky,
ale sme to len my a mikrofón.
Zvyšný text pesničky sme naspievali a narozprávali my.
Mali sme byť komixovou rapovou verziou metalovej kapely 80. rokov,
ale oblečení v adidaskách a teplákoch.
A to sme brali všetkými desiatimi.
- Stopro. - Však?
Fakt vážne.
V istom momente však prišlo rozhodnutie, že Kate musí z kapely preč,
lebo neladila s našou novou identitou hustých raperov.
Povedzte, nie je to nahovno?
Väčšina priateľov Beastie Boys boli zo začiatku dievčatá.
Tie najlepšie baby.
A je naozaj trápne, že sme ich sklamali.
Kate by skupinu nakoniec možno aj tak opustila,
ale nemuselo to prebehnúť takto.
Viete, až dovtedy bola naša kapela viac menej zábavou.
Slúžila nám na zábavu.
Našim cieľom bolo zabaviť jeden druhého.
Ale vyviazli sme u Russela a Ricka a ich veľkých plánoch.
Rick bol niečo ako starší brat
a Russell ako uletený strýko.
Začali sme spolu tráviť každú noc.
Vymetali sme kluby a liali do seba miešané nápoje.
Boli sme ako jedna veľká šľahnutá rodina.
A keď ste mladí a opití a Russell Simmons do vás hudie,
že sa stanete najväčšou rapovou skupinou na svete,
viac vám netreba, začnete tomu veriť.
Potom sa stalo čosi, čomu hovorím totálny úlet.
Spike.
Prepáčte. Teraz sme mali spraviť narážku na...
Aj tak to bol nafigu vtip. Pokračujte.
Takže nedáme to?
Dáme to inokedy.
Toto je posledná šou. Kedy inokedy?
Nestiahli sme to do mašiny.
Možno to pustíme na záver.
Rozumiem ti.
Teraz malo zaznieť „totálny úlet!"
aj s celou animáciou od môjho priateľa Maxa Tannoneho.
Viete, že sme Madonne na prvej šnúre robili predkapelu?
Naozaj. Zahájili sme to tak, že...
Totálny úlet.
Našiel som to.
Očividne.
Russellovi raz zavolal Madonnin manažér Freddy DeMann,
či by Run-DMC nechcel otvárať Madonnu
na jej prvom turné.
Russell povedal, že jedno vystúpenie stojí 20 litrov.
To Madonnin manažér ihneď odmietol.
O pár hodín zavolal zase a spýtal sa,
či by Madone ako predkapela nešli koncertovať Fat Boys.
Russell mu povedal, že Fat Boys kvôli nabitému kalendáru nemôžu.
Russell v živote Fat Boys nemanažoval.
A vtedy mu povedal,
že má Beastie Boys, ktorí to zoberú za 500 dolcov.
Zrazu sme sa ocitli
v Seattli vo Washingtone v hoteli Four Seasons
pripravení zahájiť turné Madonny.
Pamätáte si to?
Pred turné sme si pripravili brilantný plán.
Chceli sme spraviť niečo, vďaka čomu by si nás ľudia zapamätali.
V tom čase to určite nemohlo byť naše majstrovstvo s mikrofónom.
Náš veľkolepý nápad bol vystupovať na pódiu ako najväčší drsňáci a šialenci.
Dávajte pozor, Detroit, Philadelphia, Cincinnati, LA!
Prichádzame k vám!
Ak by sme len tak prišli,
zahrali všetky naše dve pesničky,
viac sme vtedy nemali,
potom by sme sa pekne poďakovali a odzdravili,
zabudli by na nás.
Ale my sme chceli byť pamätihodní.
Poondiaty pamätihodní týpkovia.
Sme ozajstné rockové hviezdy.
Všetci tam boli kvôli Madonne,
my sme im boli totálne ukradnutí.
Tu vstupuje na scénu Rickov wrestling.
Chcel, aby sme pôsobili ako tí zápasníci,
revali do kamery na kraji ringu. Asi takto:
Doteraz sme nenatočili žiadne video len preto,
lebo MTV by okamžite premenovali na Beasty TV.
Lebo už by v živote nevysielali nič iné.
„Beastie Boys. Jedna z najlepších súčasných kapiel." Tu, pozerajte.
Možno trochu mrhám dychom.
Možno ste zo mňa ohučaní.
Končím rozhovor.
- Ďakujeme. - Ja tiež.
A tak som...
na Madonninom turné každý večer
vybehol na pódium a zarapoval čosi takéto.
Som kráľ Ad-Rock.
Som poondiaty kráľ Kráľovského divadla.
Sme Beastie Boys
a dnes tu rozbijeme konkurenciu na kašu.
Po našom odchode to tu dnes večer môžete rovno podpáliť.
Lebo vy nie ste žiadne mizerné nuly!
Len na dokreslenie, toto je obecenstvo, ktorému sa Adam prihováral.
Bola to láska založená na nenávisti.
Oni nenávideli nás a my ich. To je v podstate láska.
Ihneď po návrate sme začali obiehať
ľudí a každému sme vykladali:
„My sme boli na turné s Madonnou."
Bola to tá najúžasnejšia vec.
Vrátili sme sa a teraz je to oficiálne.
Sme raperská skupina.
To vážne?
- Tľapkáme si tu? - Jasné!
Hej, vracia sa to späť, Adam.
Russell nám raz dohodil koncert v klube Encore.
Mali sme hrať ako predkapela pre kráľa rapu Kurtisa Blowa.
Pozreli sme sa na seba:
„Otvárať koncert Kurtisa Blowa? Bez diskusie!"
Mimochodom, toto bol doslovný citát.
Len aby bolo jasné.
Encore je doménou černošského rapu.
My sme sa tam boli jediní belosi.
Z nepochopiteľných dôvodov sme považovali za super nápad
prísť tam na limuzíne a v takomto oblečení.
Čo je na tom smiešne?
Vidíte dobre, na hlavách sme mali šatky.
Takže...
Keď sme v Encore vyšli na pódium zaspievať „Rock Hard",
namierili na nás všetky svetlá v dome.
Žiarivky, všetko, ako v supermarkete.
Obecenstvo na nás začalo kričať.
„Hej, Menudos. Čo sa deje?"
„Menudo, milujeme vás."
Volali nás „Menudo".
Skôr „Menudos", v množnom čísle.
Áno.
Takže tento imidž sme rýchlo zamietli.
Tretia kapitola.
Pesnička, ktorá všetko zmenila.
KAPITOLA 3 PESNIČKA, KTORÁ VŠETKO ZMENILA
Začali sme teda pesničky písať inak.
Už to nebola len gitara a striedanie verzií s refrénmi.
Poriadne sme to nabili našou kreativitou.
Vyzeralo to asi takto.
Mikey.
Kráčame ulicou.
Takto...
Hej!
Takto kráčame po ulici.
- Ako sa máš? - Čo sa deje?
To sme si nacvičili.
Vykračujeme si po ulici.
A začali sme si vymieňať útržky pesničiek,
ktoré sme považovali za zábavné.
Prvý nadhodil kúsok obľúbenej pesničky, napríklad:
Vydrž chvíľu.
A druhý reagoval, že z toho by mohla byť pesnička,
ktorá začne „Vydrž chvíľu", a pokračuje Slick Rickom:
Buchni do toho!
A pokračovalo by to: „Malo by to ísť"...
Hej, Leroy!
A to je tá pesnička.
A teraz...
S takýmito jednoduchými a stupídnymi nápadmi sme zašli do štúdia.
A nahrali sme pesničku.
Yo, Leroy!
Vydrž chvíľu. Vydrž chvíľu, vydrž chvíľu.
Buchni do toho!
A Adam sa do toho celý posadnutý išiel umlátiť
na elektronických bubnoch DX.
Keď bol už v tranze, strhol si slúchadlá,
odhodil ich nabok a spustil:
„Hej, ľudia. Pozrite na toto!"
Nie. To si robil ty, Mike.
Ja som robil toto.
Zabudnite, bol to on...
Ja ti tým skladám poklonu, Adam.
Dával tam tie swingové bíty v štýle go-go.
S Yauchom sa nám to zdalo poriadne husté.
Ale keď tam na Rolande 808 doplnil bítové vrstvy,
celé sa to úplne zmenilo.
Vydrž chvíľu. Vydrž chvíľu.
Buchni do toho!
Takže my traja sme hrali na svojich nástrojoch.
Robili sme hudbu a milovali sme ju.
Namiesto toho, aby sme hrali a zneli ako iní,
ako pri „Rock Harde",
teraz sme boli sami sebou.
Minimálne sme boli vlastnou fantasy verziou.
Do štúdia prišiel Rick a zahrali sme mu to.
Išiel sa z toho zblázniť:
„Chlapci, nič na tom nemeňte.
Je to perfektné. Musím to pustiť Russellovi.
Musíme to vydať."
Boli sme prekvapení a zároveň v totálnej extáze.
Rick to zmixoval, vytiahol zvuk a znelo to profesionálne.
Na 808-ke vytvoril neuveriteľný zvuk.
- To je on. - To je on.
Rozvibroval čelné sklá áut po celom Východnom pobreží.
Roztrhal nejeden reprák.
Prišli sme na to, ako poskladať naše obľúbené prvky
ako sú bíty, syntetizátor, či skreče a premeniť to na pesničku.
Vytvoriť nový štýl.
Najdôležitejšie bolo, že sme našli svoj vlastný zvuk.
Vždy vtedy sa Poriadne uvoľním
Keď si svoje vrecká Dolármi naplním
Chlípem pivo Na parapetu fľaše postavím
Keď som už v plnke, dobre sa naladím
Došiel som domov Pustili ma na kauciu
Teraz nastal čas Naliať si inšpiráciu
Russell a Rick tú pesničku vydali cez Def Jam.
Začali ju hrať všade, kde sa mixovalo, a vo všetkých kluboch,
pre nás to veľa znamenalo.
Našu pesničku hrali popri „Rock the Bells" od LL Cool J,
„Peter Piper" od Run-DMC, ktoré sme milovali.
Išli sme do Philladelphie.
Vyšli sme na pódium a spustili to.
Pri „Hold It Now" sa išli všetci zblázniť.
Doslova celý klub.
Bol to úžasný pocit. Úplná šupa.
To som mal 19 rokov.
Trochu som si zarobil.
Poznali ma raperi.
Kluby sme mali zadarmo.
Mali sme zadarmo nápoje. Dievčatá boli naše.
- Pili sme. - „Ad-Rock."
Písali sme texty na vreckovky.
Zabávali sme sa.
A v štúdiu sme potom celý ten chaos pretavili do pesničky.
Čo noc, to pesnička.
Štyri a tri a dva a jeden Čo je?
Keď chytím mikrofón, končí každý dement Slovo!
Dole Ad-Rocka a Mika D A ty si slabý
Potrebujem viac šťavy Ako Picasso farby
Ja mám rýmy husté Sú presné ako z labáku
A ty sa čuduješ, že ťa mám na háku
B-E-A-S-T-I-E...
Celý čas sme nahrávali, skladali pesničky.
A Russel vydával naše single.
- Vydali sme „Paul Revere". - Hitovka!
Vydali sme „New Style".
Hitovka!
Jedného dňa prišiel Russell do štúdia a povedal:
„Ste najväčšia rapová kapela všetkých čias.
Nahráte dlhohrajúcu platňu."
Kým sme ju tvorili, Adam a ja
sme stále bývali v zasraných bytoch.
Poznáte to, tiež ste mali 19 rokov.
Yauch sa však presťahoval do krásneho nového apartmánu na Brooklyn Heights.
Býval tam zadarmo,
lebo bol správcom budovy.
- Vážne. - Naozaj.
Naozaj. Keď sa pokazil radiátor, Yauch ho išiel opraviť.
Mal síce nulovú kvalifikáciu,
ale inštinktívne dokázal urobiť všetko.
Keď sme ho s Mikom raz v noci navštívili,
v kuchyni na stole stál magnetofón.
Nie normálny kazeťák,
ale kotúčový magnetofón,
o ktorom som nevedel.
Tak som si ho tam prezeral
a snažil sa prísť na to, ako funguje.
Páska vychádzala z jedného kotúča,
ale nešla priamo do druhého ako zvyčajne,
ale pokračovala okolo stojana na mikrofón
a odtiaľ k ďalšiemu stojanu na mikrofón.
Odtiaľ sa ťahala okolo stoličky
a až potom späť do kotúča.
S Adamom sme na to pozerali a vraveli si:
„To je nejaký kúzelnícky trik, či čo."
Vtom sa zjavil Yauch a zapol to.
Zaznelo bubnové intro
z „When the Levee Breaks" od Led Zeppelin.
Ale pesnička nešla celá, dokola sa opakovalo len intro.
Videl som to robiť dídžejov s dvoma platňami a pultom.
Ale nikdy som to nevidel na magnetofóne.
Zvuk a vizuál nám pripadali magické.
Yauch vraj počul,
že Jimi Hendrix a Sly Stone robili slučky a chcel to skúsiť.
Kto mu to mohol povedať?
Veď vtedy ešte nebol YouTube alebo Google.
Yauchovu kreativitu sme preniesli
do štúdia a nahrali sme „Rhymin & Stealin".
Ali Baba a štyridsať zbojníkov
Chytiť a zlomiť Rýmovať a stopiť...
Zatiaľ čo my sme písali a nahrávali budúcu Licensed to Ill,
Rick Rubin produkoval nový album Run-DMC Raising Hell.
Ak si pamätáte, ich verzia „Walk This Way" od Aerosmithu
sa v rádiách a na MTV stala masívnym hitom.
Run-DMC vtedy dobyli celý svet.
V lete v roku 1986 šli na turné.
Robili sme im predkapelu.
Naša úloha na turné Raising Hell
bolo poriadne to pred šou vybudiť.
Na pódiu sme chceli rozpútať peklo
a udržiavať publikum v prevádzkovej teplote.
Kým sa turné presunulo do Miami, záujem o šou tak narástol,
že ju museli preložiť z basketbalovej haly na bejzbalový štadión.
Joe Perry a Steven Tyler z Aerosmith prileteli z Miami len kvôli tomu,
aby nahrali jednu pesničku.
To zaväzovalo, aby to bol brutálny hit.
S fešákmi swinguje V rytme sa vrtia
Zrazu jej päty dohora letia...
Prejdime k momentu, keď mal Aerosmith vybehnúť na pódium a pridať sa k Run-DMC,
aby spolu zahrali najpopulárnejšiu pesničku planéty.
Vystúpili a publikum šalelo.
Na scéne sa však objavuje jeden týpek navyše.
Yauch.
Yauchovi sa podarilo zahrať si s nimi basáka.
Jay z Run-DMC považoval za dobrý nápad,
aby obe kapely pri tomto megahite sprevádzal na base
priamo na pódiu na bejzbalovom štadióne v Miami.
Yauch to zvládol majestátne.
Ten pohľad na zmätené tváre chlapcov z Aerosmith bol úžasný.
„Čo robí tento opitý fešák na pódiu?
A prečo s nami hrá na base?"
Počas celej pesničky
sa Yauch pokúšal hrať chrbtom opretý o chrbát
Joa Perryho, ktorý neprejavoval najmenší záujem.
Vyzeralo to...
Dopadlo to tak, že Yauch ho pospiatky prenasledoval po celom pódiu.
My ostatní sme to z kraja pódia sledovali,
kričali sme a lámali sme sa od smiechu. Strašne sa nám to páčilo.
Zúčasniť sa turné a tráviť čas s Run-DMC
bolo nielen úžasne zábavné,
ale ich pozorovaním sme sa zároveň veľa naučili.
Bolo to ako záverečný ročník rapovej školy.
Áno, vy všetci, neprestaneme rapovať Naďalej chceme každého šokovať
Správne...
Nemusíme si dokazovať
Sledujte dobre Chcem to tu rozpumpovať
Vypijem tretinku aj plechové A fľašku aj polliter
Točím pri tom platňou Tak si držte...
Ja som Run Na rap mám viac síl
Počúvaj ten rým Ako drvím štýl
Len poviem DMC, a bude hneď pri mne
Tak zober mikrofón...
Po návrate domov
sme však zistili, že Rick odišiel a zmixoval a dokončil celú nahrávku.
Bolo zvláštne, že odišiel a nedal nám vedieť.
Yauch sa vždy zaujímal o technickú stránku nahrávania,
som si istý, že ho to muselo poriadne vytočiť.
Rickova práca bola však neuveriteľná.
Vzal náš divný rap
a dal mu čistý, silný a vyleštený zvuk zrelý rovno do rádií.
Tie pesničky boli skôr hymnické ako humorné.
Brass Monkey, tá zasraná opica
Odpad Brass Monkey Tá zasraná opica
Brass Monkey
Štvrtá kapitola.
Pred chvíľou sme hovorili o pesničke, ktorá mala všetko zmeniť.
Istým spôsobom aj zmenila.
Ale pesnička, ktorá skutočne všetko zmenila, je až táto.
Sranda je, že Licensed to Ill bola už takmer hotová,
Russellovi však nestačila,
mali sme pridať ešte jednu pesničku.
Yauch a Tom Cushman mali pomimo ešte aj kapelu Brooklyn.
„Fight for Your Right" bola ich pesnička.
Yauch navrhol,
aby sme tú pesničku použili pre Beastie Boys.
Mysleli ju ako žart.
Ako falošnú hymnu všetkých párty bratstiev a guruov.
Žiadne párty bratstvo ani guruov sme síce nepoznali,
na zábavu to však bolo rozhodne použiteľné.
Napadlo nám teda, že použijeme trochu tohto,
trochu tohto,
a štipku tohto.
Potom to všetko zmiešame dokopy.
A vyjde z toho...
Musíš bojovať za svoje právo
Na párty
Potom to už nabralo rýchly spád.
Najprv to bleskovo vyšlo na platni.
Čoskoro bolo na svete aj video.
Bolo to všade.
Chápete, doma do seba tlačím ovocné cukríky
a pozerám, ako to na MTV vysielajú päťkrát za hodinu.
MTV vtedy pozerali všetci.
A nás tam vysielali nepretržite.
Podomácky vyrobené video, ktoré vzniklo na byte u kamaráta,
vysielali popri videách Michaela Jacksona, Princa a Tiny Turner.
Bolo to totálny úlet!
- Takže zo slávnych sme sa zmenili na...
- Totálny úlet! - Ale no tak!
Z ľudí, ktorí si najprv užívali slávu vo svojej štvrti
a potom na undergroundovej hiphopovej scéne,
nás po vydaní Licensed to Ill zrazu ľudia spoznávali na chodníku!
Kam som sa pohol, tam ľudia začali kričať...
„To je Mike D!"
„Čo sa deje, braček?"
S Yauchom sme raz išli po ulici,
keď nás niekto spoznal a spustil:
„Hej, Mike D!"
Pravdivý príbeh.
Cítili sme sa ako majstri sveta.
O dva mesiace neskôr
nás Russell poslal na naše prvé veľké americké turné.
Takže, čo s tým?
Dava Scilkena, Ceya, DJ Hurricana a priateľov
sme zobrali so sebou.
Naša platňa išla na dračku.
Veci začali nadobúdať iné rozmery.
Jedna vec je sláva v rodnom meste.
Ale ak vás spoznajú v obchode v Missoule,
tak to už je čosi úplne iné.
Pred začiatkom turné
sme jednému chlapíkovi mali oznámiť
naše požiadavky na vybavenie pódia.
Spustili sme: „Braček, pre dídžeja potrebujeme tri metre široké
vyvýšené pódium postavené z šesťkusového balenia Budweiserov.
- „Mám." - „Klietku s go-go tanečnicami."
- „Mám." - „Veľkú debnu,
z ktorej po koncerte vyskočí metrový falus."
- „Jasné. V poho." - Však?
A tak sne vyrazili
na prvý koncert do Missouly v Montane a všetko to začalo.
Mike D, rozpumpuj to.
Poriadne sme to rozpumpovali. Bolo to vzrušujúce.
Netušili sme, kto všetko sa na nás príde pozrieť.
Nečakali sme miestnych guruov párty bratstiev,
z ktorých sme si uťahovali.
Vysvitlo však, že všetci milujú „Fight for Your Right (To Party)".
Neuveríte, ale popularitu sme si užívali.
Trhnite si! Dajte sem ten chľast, ideme žiť!
Dialo sa presne to, čo nám Russell predpovedal.
Objavil sa v každom mestečku, aby nám to pripomenul. Vravel nám:
„Ja som vám to hovoril, bastardi.
Budete obľúbenejší ako lentilky!"
Koncerty rástli zo dňa na deň.
Jeden večer tisíc ľudí, na druhý už dva.
- Chicago, Atlanta... - Miami.
Miami.
Mníchov.
Houston.
Koncerty, hotely, žúrka za žúrkou hneď po žúrke.
Zažívali sme svoje najlepšie časy, naše životy explodovali.
Licensed to Ill bola označená
ako najrýchlejšie sa predávajúci debut v dejinách ich štúdia.
- Sú to... - Beastie Boys.
Správne.
Nohy na pedál Dosť falošných kovov
Daj naplno motor Ako vriaci kotol...
V roku 1987 Beastie Boys ovládne Ameriku!
Vždy sme tam, kde treba Každý deň štát iný
Chlapci z Beastie Boys Majú vždy prázdniny...
Ako ste sa dali dokopy? V pionierskom tábore?
A vôbec neseriem Na prachy, čo vám beriem
Po Štátoch naháňame Zadky pekných slečien
Svoj celý život Iba prácou žijete
My chlapci z Beastie Boys V sexi kluboch pijeme
Ale celý čas sa dialo čosi zvláštne.
Postupne sme sa sami stali duchovnými vodcami párty, z ktorých sme si uťahovali.
Zrazme si hlavy!
Ahoj, MTV, čo sa deje?
- My sme Beastie Boys. - Áno!
Takže pesničky, ktoré sme mysleli ako vtip, nadobudli nový význam.
Na prvej platni bola pieseň, ktorá mala byť vtipom,
ktorej text mal ambície byť sprostý a ironický.
Vôbec však nebol až taký vtipný.
Poviem vám slová.
„Dievčatá, umyť riady.
Dievčatá, poupratujte mi izbu.
Dievčatá, operte mi.
Dievčatá, do kúpeľne! Dievčatá."
Nevedeli sme rozoznať, čo je a čo nie je vtip.
Začali sme strácať zmysel pre realitu.
Tie šnúry nás úplne vygumovali.
V prestávkach medzi turné som dokonca ani nedokázal zavolať priateľom,
lebo som nevedel, ako sa k nim mám správať.
V tom čase som nespoznával sám seba.
Pamätám si, ako som raz nepozdravil Kate, keď som ju stretol
v lahôdkach.
Možno ma nevidela, neviem.
Ak by ma videla,
určite by videla totálne odlišnú verziu mojej osoby.
Stál som v obchode vzadu pri chladničkách
a ona vpredu platila,
smiala sa a zabávala sa s priateľom.
Možno som sa nepozdravil, lebo som sa
hanbil, že som sa tak zmenil.
Keď sme už pri premene,
teraz by som sa chcel ospravedlniť aj svojmu bratovi Matthewovi,
že som ho nazval „peniaze" vždy,
keď sa chcel len porozprávať.
Jasné, peniaze, neviem, peniaze.
Nechápavo sa ma pýtal: „Čo to robíš? Chcem sa len rozprávať."
Tak či tak,
Matthew, ospravedlňujem sa. Bol som idiot.
Týmto sa dostávame k piatej kapitole: „Falus v škatuli".
KAPITOLA 5 MAGORI
Naše platne sa predávali ako šialené a koncerty boli stále väčšie.
Samý chľast a vulgárnosti.
Na juhu nás chceli zakázať kvôli obscénnemu správaniu.
Po koncertoch sme museli zmiznúť z pódia, sadnúť do vanu
a utiecť za hranice štátu, aby nás nezavreli.
Britská tlač nás sledovala
a napísala o nás všetko.
A keď došlo na naše turné v Anglicku,
všetky tie historky o nás
vytlačili na titulných stránkach.
VYSMIEVALI UMIERAJÚCE DIEŤA
Priam sa od nás očakávalo, že budeme vymletí maniaci.
Toto sme naozaj neurobili. Toto sa naozaj nikdy nestalo.
NENÁVIDÍME ANGLICKO ACH, TÍ BEASTIE BOYS
Toto sa mi páči, tu napísali „odporný Horovitz".
- To sa mi páči. - Áno.
Škoda, že ti to neprischlo.
- „Odporný"? - Áno. Super meno.
Dokonca zasadal parlament aby rozhodol,
či nás majú vpustiť do Anglicka.
ZMIZNITE, BEŠTIE
Ale vážne.
Na našich vystúpeniach si k nám publikum vybudovalo asi takýto vzťah:
„Oproti nám
ste absolútne nuly, vy zmrdi."
Takže keď sme v Liverpoole mali hrať posledný koncert,
obecenstvo bolo ako besné.
NÁSILNÉ VÝTRŽNOSTI
Hneď pri prvej pesničke v Liverpoole
začal dav skandovať futbalové slogany a hádzať po nás veci.
Spustilo sa krupobitie pivných plechoviek...
Kristepane, Mike. Prestaň.
Krupobitie plechoviek a fliaš od piva.
Koncert sme v polovici prerušili a stiahli sme sa do Londýna.
UTIEKLI PRED FĽAŠAMI
Niektorí by teraz čakali, že si dáme pauzu.
Len tak, na upokojenie situácie.
Ale nedali sme si.
Odtiaľ sme šli rovno na turné do Japonska.
Z japonského turné
sme sa vrátili do USA a tam sme celé to turné dali zas.
Bez prestávky.
Nemalo to konca.
Russell vravel: „Vrátite sa na turné
a zarobíte si peniaze. Budete šťastné rockové hviezdy."
„Fajn, Russel. Ako povieš."
Chápete. On bol manažér.
Ak vám manažér povie, že idete na turné, tak to urobíte.
Moc sme nešpekulovali.
Mysleli sme si, že to je to, čo máme robiť...
Nedospeli sme natoľko, aby sme dokázali vyjadriť,
že nás prestávajú baviť vlastné pesničky.
A to je fakt nahovno pocit.
Najprv sa nechuť začala prejavovať na Yauchovi.
Nie žeby sme sa ako kamaráti nezabávali.
Ale tie koncerty začali byť presne tým:
iba šou.
Posraté klauniády.
Boli sme naozaj unavení.
Chýbali nám rodiny.
Túžili sme byť doma.
Môcť si len tak odskočiť do lahôdok na sendvič.
Túžili sme žiť tak ako kedysi.
Všetky tie naše kecy, tá go-go klietka,
poondiate pivo aj falus v krabici...
to všetko bolo zrazu nekonečne trápne.
Boli sme vyhorení.
Skrátka, zo zábavných, mierne pripitých chlapcov
s tienidlom na hlave sa z Beastie Boys stali
opilci, ktorých sa ľudia snažili vyraziť zo svojich bytov.
Ako vo filme Neuveriteľný deň s Billom Murrayom.
Viete, v ktorom prežíva stále ten istý deň dokola.
Len v tom našom filme to bol falus,
ktorý na konci každého koncertu vystreľoval z krabice.
Problém bol, že tú krabicu sme stvorili my a my sme boli aj tie falusy v nej.
Dospeli sme do štádia, keď sme chceli každý koncert
čo najskôr odohrať, strčiť ten posratý penis naspäť do škatule a zmiznúť z pódia.
SPRÁVY
Čo sa stalo Beastie Boys?
V roku 1986 nahrali Licensed to Ill,
jeden z najúspešnejších debutových albumov.
Po turné s Run-DMC už len vydali pokračovanie
a pustili sa každý svojou cestou.
Mike D a MCA momentálne hrajú v newyorských kapelách.
Ad-Rock v Los Angeles zažíva svoj filmový debut.
Prisťahoval si sa sem nedávno, však?
Áno. Vlani v lete.
Do tohto úžasného domu.
Pomôžeš mi umyť auto?
Teraz?
Fajn.
Fajn, takže...
V tomto filme som hral hneď po skončení turné.
Volá sa Stratení anjeli a je otrasný.
Prosím vás, nevyhľadajte si ho.
Nevyhľadajte a nepozrite si ho.
Nerobte to.
Tak či onak...
Posledný rok na šnúre
bol ako tornádo, ktoré ma vytrhlo z newyorského bytu,
pozvracal som v jeho víre svet a v Hollywoode ma vyhodilo rovno na hlavu.
Vtedy som dostal ponuku na ten film.
Mal som 22 rokov a netušil som, čo sa, kurva, deje.
S Adamom a Mikom som nehovoril pár mesiacov.
Nemali sme spory ani výpadok,
proste sme len prvýkrát necítili potrebu byť spolu.
Asi sme len potrebovali ísť chvíľu každý svojou cestou.
Yauch sa v New Yorku venoval svojej druhej kapele Brooklyn.
Ja som v LA nakrúcal tento film.
A Mike bol...
Mike, čo si robil?
Úprimne, experimentoval som s rozličnými drogami.
Správne.
Ja osobne som sa vyhýbal všetkému možnému.
Tesne pred vydaním Licensed to Ill mi zomrela mama.
Lepšie načasovanie šance na zmenu osobnosti
si ani nedokážem predstaviť.
Po turné som teda naďalej unikal pred svojimi pocitmi.
Keď som sa raz po nakrúcaní vrátil na hotel,
recepčný mi oznámil,
že na izbe ma čaká nejaký balík.
Na izbe som skutočne našiel obrovský balík od Yaucha.
Otvoril som krabicu, v nej ďalšia krabica.
V tej ďalšia a ďalšia a mnoho ďalších krabíc.
Nakoniec som v sáčku s hermetickým uzáverom našiel kávové zrná.
V tom bordeli bola aj kazetová páska.
Boli to demonahrávky kapely Brooklyn.
Dlhé roky s niekým dennodenne komunikovať a potom o ňom zrazu
mesiace nepočuť je veľmi zvláštny pocit.
Preto som sa tej páske veľmi potešil.
Po tomto môžeme byť v kontakte ako priatelia.
Na chvíľu ma to však zaskočilo.
Možno je to proste len jeho práca.
Možno je po Beastie Boys a kapela už neexistuje.
Ukázalo sa, že skupina už naozaj neexistuje, lebo Yauch skončil.
Aj keď nám to oznámil až o niekoľko rokov.
Už ho nebavilo byť v kapele za opilca.
Yauch hovoril, že Russell ho nepočúval,
len ho presviedčal, že všetko je v poriadku
a že má pokračovať v turné,
aby si do fľaše od piva dal vodu a rozlieval tú,
a kopec iných šaškární.
Yauchovi pretiekol pohár.
Russellovi oznámil, že končí.
Uprostred tohto šialenstva skončili aj naše kráľovské honoráre.
Platili nás za koncerty,
za megakoncerty ako v Madison Square Gardene.
Ale za megahit Licensed to Ill s viacerými platinovými oceneniami nám nedali nič.
Za platňu, ktorú vytvorila skupina priateľov,
ktorá sa pri jej produkcii intenzívne bavila.
Dlhé hodiny sme sa spolu smiali
v kaviarňach, kluboch, štúdiách, garsónkach, taxíkoch a na párty.
A zrazu sa nahrávacia spoločnosť
z nejakých dôvodov rozhodla, že nám nebude platiť.
Rick a Russell. Naši priatelia. Def Jam.
Boli sme s nimi od začiatku.
Úspech Def Jam sme považovali za vlastný a naopak.
Lebo sme boli priatelia.
Russell údajne povedal, že zmluva skončila,
lebo sme pre Def Jam nezačali nahrávať novú platňu.
Chcel totiž nahrať dvojku „Fight for Your Right (To Party)".
Keď s nami Russell
podpísal zmluvu, mysleli sme si, že má s nami väčšie plány.
Keď sa však zamyslím, išlo mu len o to, aby do MTV dostal bielych raperov.
Mohli sme byť kýmkoľvek.
Ale vráťme sa ku mne a do Los Angeles.
Som v LA a robím na tomto projekte...
Spike, dopraj mi to ešte raz.
Môžeme pustiť scénku, ako Adam vletí do bazéna?
- Nie, môžeme iba... - Ešte raz.
Ale pusti to párkrát za sebou.
Iba zopár krát.
Nikdy som autom do bazéna nevošiel.
- Áno. Samozrejme. - Dobre.
Ale myslím si, že ak by som
do bazéna vletel autom ja,
moja reakcia by nebola sexuálnej, orgazmickej povahy.
Čo poviete? Je to celkom sexy.
Čo mám k tomu dodať?
Nakoniec, bol som v Hollywoode.
Dobre, už stačilo!
Bol som v Hollywoode na jednej veľkej párty.
Motal som sa pri bazéne, ako sa na Hollywood patrí.
Odniekiaľ zaznela fenomenálna hudba.
Vravím si: „Čo je to?" Chcel som zistiť, odkiaľ to ide,
tak som prechádzal po párty a pátral som.
- Šampanské, pane? - Ďakujem.
Takto sa prechádzam na párty v Hollywoode.
Donnie Wahlberg? Čau.
Už si skončil?
Idem za zvukom, aby som zistil, odkiaľ to ide,
až som dorazil ku kazeťáku.
Obsluhovali ho Matt Dike
a ľudia z Dust Brothers.
Povedali, že to zložili oni.
Bola taká super, že hneď na druhý deň som volal Adamovi a Mikovi:
„Príďte sem, s tými chlapcami sa musíme stretnúť."
Prišli do LA.
Z ich príchodu som bol nervózny,
keďže sme sa už niekoľko mesiacov nevideli.
Ale keď prišli, bolo to presne také, aké to malo byť.
Flákali sme sa a počúvali hudbu.
Tie veci, čo sme robili každý zvlášť, boli fajn, jasné?
Yauchova skupina Brooklyn, môj film, Mike bol sám sebou.
Pripomenulo mi to však,
že naše životy patria Beastie Boys.
Z môjho pohľadu.
Veľmi vedome sme sa rozhodli, že ideme ďalej.
Nehovoril nám do toho žiadny manažér, producent či nahrávacia spoločnosť.
Bolo to len na nás.
Takže...
V živote si málokedy uvedomíte, že vstupujete do novej kapitoly.
Šiesta kapitola. Nová kapitola.
KAPITOLA 6 NOVÁ KAPITOLA
Dust Brothers robili neuveriteľnú hudbu,
ktorá nás maximálne inšpirovala k našej ďalšej nahrávke.
Ak sme však chceli pokračovať ako skupina,
museli sme osloviť nahrávacie spoločnosti,
napríklad Capitol Records.
Ich prezident, veľké zviera, reagoval asi takto:
„Úprimne, na tej Licensed to Ill ste nepohli prstom.
Spravili ju Rick a Russell.
Vy ste len ich výtvor."
Aj tak sa však rozhodli vsadiť na nás,
a aj keď to bol beh na dlhú trať, mali sme im dodať
dvojku „Fight For Your Right (To Party)".
Tá pesnička nám síce priniesla sklamanie,
ale nie až také, aby sme ju nevyužili na získanie nahrávacej spoločnosti.
Keď sme už podpísali zmluvu, potrebovali sme manažéra.
Manažéra sme si vybrali možno nie z celkom najrozumnejších dôvodov.
Ten dôvod bol, že manažoval Kennyho Rogersa a Lionela Richieho.
Zdalo sa nám to veľmi zábavné.
Ale blbé žarty nie sú vždy najlepším spôsobom,
ako si zabezpečiť finančnú budúcnosť.
Súhlasíte?
Okrem toho sme dostali veľkolepý nápad.
Povedali sme si, fajn, sme na jednej lodi
a budeme musieť odviesť veľký kus práce.
Všetky peniaze z nášho tučného kontraktu sme preto vrazili
do prenájmu ultradrahého luxusného domu hore na Hollywood Hills.
Nebol len nejaký dom na Hollywood Hills.
Bol ako múzeum 70. rokov.
Bol ako kombinácia Hart to Hart, Lodi lásky
a Regal Beaglu z Three's Company.
S tým Hart to Hart si to fakt vystihol.
Ten bol úžasný.
Dom patril Alexovi a Madilyn Grasshoffcom.
Len taký malý detail.
V dome sme našli zamknutý šatník.
Poznáte to. Keď máte 20 rokov,
ste zvedaví, v splíne a nájdete zamknutý šatník,
tak čo spravíte?
Tie posraté dvere vykopnete!
Chcete sa pozrieť.
V tom šatníku boli všetky tie úžasné kostýmy Madilyn Grasshoffovej
zo sedemdesiatych rokov.
Poviem vám...
Správne.
Napríklad semišové kárované pláštenky.
Alebo famózne saténové kombinézy.
Všetko nádherne ligotavé a prekrásne.
Kožušinové klobúky. Na zákazku šité vesty.
Išli by ste niekto na raňajky
vo vlastnom obleku od Oscara Madisona?
Alebo by ste radšej išli takto.
To je dom, kde sme bývali. To je Mike.
Vyzeráš úžasne.
Ďakujem, Adam.
Ak máte bazén bez mosta, ste totálne socky.
Moja izba nebola v dome.
Bola to taká samostatná izba niekde tam vzadu.
V bazéne bolo malé okienko.
Cez to bolo vidieť z bazéna do mojej izby a naopak.
Niekoľkokrát týždenne som sa o 6:00
zobudil na hlasné búchanie,
otvoril som oči a uvidel som toto.
To ma Yauch volal na raňajky.
Naša každodenná rutina teda bola zobudiť sa v tom výstrednom dome,
dať si raňajky
a ísť do štúdia za Mattom Dikem a Dust Brothers.
Matt Dike bol dídžej
a celý byt mal zaprataný tisíckami platní.
Bol to super týpek.
Neviem. Chceli sme vedieť, čo o tom vie.
Dust Brothers študovali informatiku v Claremonte.
EZ Mike bol dídžej.
John bol počítačový šprt.
V štúdiu sme nikdy predtým žiadny počítač nevideli.
Začali sme samplovať ako blázni.
SHAKE YOUR RUMP RÉŽIA: NATHANIEL HÖRNBLOWÉR
Dust Brothers nám otvorili úplne nový kreatívny svet.
Kládli sme jednu vrstvu na druhú.
Každú pesničku sme čo najviac zaplnili textom, samplami a vtipmi.
Zobrali sme zopár vecí
a miešali ich, kým z pesničky nebola koláž.
Mali sme pocit, že sme sa dostali na ďalšiu úroveň.
Presne ako dohadzovač Na lodi užívam
Nič nemám s nohou Len do rapu krívam
Zatknutý v Mardi Gras Za skok na bóju
Kamoš MCA zas Zväčšil bradu svoju
Ou, ou, zas na disko tancujem
MCA, z vás všetkých dušu vytrasiem
Takže...
Raz v noci Yauch v dome Grasshoffcov
strašne nahlas mixoval veci, na ktorých sme pracovali.
Pozerali sme sa na trblietavé svetlá Los Angeles dole pod nami
a boli sme poriadne našlapaní.
Yauch sa ku mne otočil a povedal: „Braček, toto je pecka."
Odpovedal som mu: „Áno, je to naozaj výnimočné."
A verte mi, že bolo.
Lebo Yauch vtedy zažíval explóziu kreativity.
Okolo nás sa nemotal žiadny Rick ani Russell, všetko sme robili sami.
Viete, úlohou kapely nie je len skladať a vydávať pesničky,
ale aj fototermíny a iné veci.
Keď vyšla Licensed to Ill,
fototermíny s neznámymi ľuďmi
nás absolútne nelákali.
A tak Yauch dostal nápad, aby sme sa fotili sami.
Vzali sme takú malú spúšť, pripojili ju k foťáku,
a fotili sme si...
To sú ony, vidíte?
Tu si super, Mike.
Ďakujem.
Mali sme vymyslieť obal platne. A Yauch hneď:
„Jednoduché. Spravíme fotku s fotoaparátom s 360 stupňovým záberom
a použijeme ju na obálku."
Poviem to takto. Trávili sme spolu každý jeden deň.
Yauch tieto veci ovládal, a my sme z nich boli
zakaždým nadšení.
„Kde na tie veci chodí? To je divné."
Ako vždy, keď vydáte platňu,
prešpekulovaná nahrávacia spoločnosť vás pošle za prešpekulovaným riaditeľom.
My sme však v tom čase boli silno paranoidní.
Neverili sme nikomu a Yauch začal:
„Nie, prehovorím uja,
švajčiarsku legendu filmu Nathaniela Hörnblowéra.
On príde a pomôže nám
zrežírovať všetky videá."
Yauch je skromný. Poveril uja
experimentovaním a réžiou.
Ale naším motorom bol Yauch.
Na videu Looking Down the Barrel of a Gun
sme vlastne len my a šaty Madilyn Grasshoffovej.
Navliekli sme si tie handry,
vozili sme sa a nakrúcali sme sa.
Takže vďaka, Madilyn, za materiál.
Vďaka patrí chudobe Nemám tu na výber
Majú viac príbehov Ako ich ma Salinger
- Ja držím titul - A ty si vyzývateľ
Hörnblowér bol s nami často.
Bolo to super, lebo to bol Yauchov ujo,
ale... Proste to bol to opilec. Inak sa to nedá povedať.
Neohrdol pohárikom.
My sme si robili robotu
a na gauči sa vyvaľoval tento divný švajčiarsky starec.
Pozrite, čo s nami Yauchov ujko vystrájal.
Pre mňa je to zvláštny pocit,
lebo na tejto strane kamery sa pohybovať nezvyknem.
Radšej stojím za ňou.
Tie šaty sú kvôli scénke?
To je tradičný odev v krajine, z ktorej pochádzam.
Vám možno pripadá smiešny,
ale ja by som sa vám mohol smiať, keď beháte v oblekoch ako biznismeni,
lebo mne je zas smiešne to, jasné?
Možno sa vám práve teraz smejem.
A tak sa nám vo víre trávy, raňajok a párty nejako podarilo
tú platňu a jej vizuál dokončiť a odovzdať.
Asi takto.
Boli sme plní vzrušenia.
Na dokončenú platňu sme boli veľmi hrdí.
Ľudia si ju mohli kúpiť, vypočuť
a vidieť, že je v nás viac.
Vravíte „Fight for Your Right"?
Podľa vás nás rozchod s Def Jam ponížil.
- Nie. - Ani omylom.
Boli sme na vrchole.
Sme Beastie Boys, vaši raperi na MTV.
Starec!
Dievča, vieš, že pravda je
Že Mike D ťa miluje
Pred vydaním platne sme mali
tony rozhovorov.
Mohli sme ísť na Madison Square Garden
a rozpútať hotové peklo.
Capitol Records boli nadšení.
Boli nabudení viac ako my.
Beštie nie sú...
SLÁVNOSTNÉ UVEDENIE NAHRÁVKY
...koncept vytvorený niekým iným.
A mimoriadny úspech ich prvého albumu Licensed to Ill nebol
dielom náhody.
Reakcie rešpektovaných raperov
ako Eazy-E, MC Hammer či Public Enemy potvrdzujú,
že títo chlapci sú naozaj autentickí.
Je to stupídne svieža hudba.
Je to v nich.
Ale dosť bolo rečí.
Vytiahnuť vlajku na stožiar!
Dávaj pozor, Batman!
Toto leto sa tam hore týmto Beštiám nevyhneš.
A potom, 25. júla 1989...
Za očakávania celého sveta...
Konečne vychádza naša nová nahrávka Paul's Boutique a...
nič.
Absolútne ticho.
Siedma kapitola. Absolútne ticho.
Nové pesničky nehrajú v rádiách, MTV nepúšťa naše videoklipy.
Žiadne koncerty. Kašľali na nás.
Všetci odišli.
Ako holič na učňovke, ktorý si myslel,
ako super strihá, a dnes sa za to hanbí
a tvári sa, že to nie on.
Bol som naozaj prekvapený,
že Paul's Boutique po vydaní nezožala úspech,
lebo keď sme na nej pracovali, mal som pocit,
že je oveľa lepšia ako Licensed to Ill.
Počas nahrávania som mal pocit,
že znie oveľa lepšie
a že sa bude oveľa lepšie predávať.
Keď sa tak nestalo, došlo mi, že človek dopredu nikdy nevie.
Dnes sa to už nesnažím odhadnúť.
Naša nová nahrávka nezaujímala nikoho.
Nikoho, okrem nášho drahého priateľa, pána Dona Cornelia.
Beštie, beštie.
Ako sa vám darí?
- A tebe, Don? - Fajn.
- Ahoj. - Ahoj, Don.
- Ahoj, človeče. - Ako?
- Ako, Don? - V pohode.
- Áno. Dobre. - Mier.
Aj tebe, braček.
Vieš vôbec, kto je „Don Cornelius"?
- Don Cornelius. - Tvoj výmysel, kamoš.
- Si pánko. - Don Cornelius.
Len ti chceme povedať, že sme v tejto šou už vystupovali,
ale sledujeme ju už...
Mnohí si to neuvedomujú, ale odkedy sme boli deti.
A to už je dlho.
Mám albumy Soul Train tuto.
Kedykoľvek budete v meste,
zastavte sa tu, dobre?
- Jasné! - Určite.
Beastie Boys!
Ty si Cornelia ohrozoval. Mieril si mu na...
Vráť to tam...
Mám albumy Soul Train tuto.
Prečo, Mike?
Mám na sebe takú blúzku, chápeš?
Ale vyzeráš, že si ani tričko nevieš dať.
Vyzerali sme ako štyria ľudia zo štyroch rôznych skupín.
Všimni si, Adam,
nechcem ísť do hĺbky,
ale tu vyzeráš, akoby si DJ Hurricanovi chcel ovracať plece.
Nebolo ti najlepšie.
Buď som chcel spať alebo plakať.
Pánovi Donovi Corneliovi sa teraz musím ospravedlniť,
lebo očividne som naňho bol bezdôvodne agresívny.
Určite som nefajčil smejavú ale takú...
po ktorej sa pozeráš na priateľa, zrazu mu dáš päsťou do brucha
a kolenom do vajec.
Ako agresívny cvok.
Kriste, Mike! Je to naozaj... veľmi divné.
Tá tráva sa podľa mňa musela volať Steven Seagal.
Počúvajte, ľudia.
Len tak na okraj: asi v roku 1998 sme boli na koncerte Jimmyho Cliffa.
Boli sme zhúlení ako draci
a uprostred koncertu...
Bolo to v lete pod holým nebom. Cliff zrazu prestal hrať a povedal:
Rád by som na pódium pozval vynikajúceho herca,
pána Stevena Seagala."
Vychválil ho viac:
„A teraz, úžasný, famózny superherec!"
Daj jamajský prízvuk.
Steven Seagal nabehol na pódium oblečený ako nindža,
buchol do tympánov a odišiel.
A vieš čo, Adam?
Bol to totálny úlet!
To-to-to...
TOTÁLNY ÚLET
Totálny úlet.
Nielenže to nie je vtipné. To vôbec nie je vtipné.
Dali sme to správne.
Aj podľa mňa. Strihneme to.
Tu sme boli totálni magori.
Definitívne.
Keď človek do niečoho vloží všetok svoj čas, všetok svoj elán,
a odmenou je ticho...
Trochu ma to zlomilo.
Čakali sme, že Paul's Boutique vyvolá rozruch.
Ale odozva bola veľmi mdlá.
Čo sa deje, starec? Tu Mike D.
Ahoj, kamoš.
Tu Bill Harper, tvoj účtovník.
A sakra! Čo nové? Ako sa máš?
Musíme si prediskutovať pár vecí.
Zdá sa, že tvoj finančný profil sa trochu zmenil.
Akoby ste už nemali ani cent, fešáci.
Čože?
Mike D, priateľu, odišli ste do LA,
prenajali ste si rozprávkový domček s mostom ponad bazén,
prenajali ste si luxusné autá
a minuli milióny na najdrahšie štúdiá.
To kvôli robote!
Len na posraté mandľové mlieko ste týždenne minuli 4 200 dolárov.
Tiež kvôli práci.
A vieš, čo sa teraz stane? Budete na mizine!
Sakra, Bill. To je blbé.
To teda je.
Musím končiť.
Na druhej linke ma čaká Donny Osmond.
Túto našu životnú etapu nazývame Paulov očistec.
Dobrá správa však je,
že naša zmluva znela na viacero nahrávok.
Či sa im to páčilo alebo nie,
Capitol Records nám museli financovať produkciu ďalšej platne.
Museli sme sa však trochu uskromniť.
Pri nahrávaní Paul's Boutique
sme obrovské prachy premrhali na luxusné štúdiá.
Povedali sme si, srať na to!
Postavme si za tie peniaze svoje vlastné štúdio,
a ušetríme kopec peňazí.
V Atwateri, v tej ospalej časti Los Angeles,
kde sa nikdy nič nedeje,
sme objavili starú ubytovňu Elks.
Postavili sme tam štúdio aj s basketbalovým košom,
Yauch postavil skejtovú rampu.
Chceli sme sa venovať už len vlastnej hudbe,
aj keď sme najprv nevedeli, čo to znamená.
Od Grasshoffa sme odišli.
Išli sme bývať do lacnejších lokalít.
Aby ste chápali, Yauch býval v posratom zrube.
Rozumiete? Vážne.
Poriadne sme sa uskromnili.
Ale chceli sme robiť len to, čo nám vždy išlo.
Produkovať hudbu, flákať sa a vyvádzať.
Tentoraz sme však na to išli inak.
Namiesto samplovania na Rolande
sme chceli hrať na našich nástrojoch.
Prečo by sme nemohli znieť napríklad ako takí Meters?
Najprv to bolo príšerné.
Prejsť na gitare z panku na džez a soul...
Bolo to proste otrasné.
- Mike zvládal bubny celkom dobre. - Vďaka.
Yauch si kúpil akustický kontrabas
a hneď hral ako malý boh.
Neviem, či ste už na tom niekto hrali,
ale je to veľmi ťažké.
Našou novou rutinou teda bolo každý deň sa ukázať v klube
a zahrať si s našimi priateľmi Money Markom a Mariom C.
Maria C poznáme z produkcie Paul's Boutique.
Bol inžinier z Dust Brothers
a pomáhal nám so stavbou štúdia.
Nakoniec sme ho požiadali, aby s nami tvoril aj hudbu.
Kým sme žili v tom luxusnom dome v Hollywoode,
Mike nabúral autom do vstupnej brány.
Naozaj.
Auto mu prišiel opraviť jeho priateľ,
stolár Mark Nishita.
Mario nám povedal, že Mark hrá úžasne na klávesoch.
Keď bolo štúdio hotové a začali sme hrať,
poprosili sme ho, aby do našej hudby vniesol trochu funky štýlu.
Trochu hlasnejšie.
Tu je Yauch na base. Ja na gitare.
Počúvaj tú gitaru, Adam.
Ten prelom.
Robíš nejaký motív na čineloch, Mike.
Mark na organe. Toto sa nám podarilo spojiť, však?
Trvalo to rok a nemohli sme byť šťastnejší.
Učili sme sa hrať na nástrojoch a strihali sample.
Dávali naše obľúbené bíty.
Robili sme hudbu, ktorá sa nám páčila.
Problém bol, že ani jednu skladbu sme nedokončili.
Keď prišiel čas na vokály,
každý sa zdráhal a hanbil.
Mali sme akýsi blok,
z našich hlasov sme mali zmätené pocity.
Ako vlastne tie vokály majú znieť?
Kvôli prvým dvom albumom sme sa považovali za raperov.
Ale o čom budeme rapovať?
Osobne sme sa necítili
ako autori Licensed to Ill či Paul's Boutique.
Ale nevedeli sme presne, kam nás posunuli.
Jedného rána ma doma
zobudil telefonát, aký som ešte nezažil.
Priateľov otec mi plakal do telefónu.
Otec Dava Scilkena mi volal,
že Dave zomrel na predávkovanie.
Mal 20 rokov.
Prvý môj priateľ, ktorý zomrel takto.
Pár ľudí mi už odišlo, ale nie z takého blízkeho kruhu.
Toto bol úplne iný pocit.
David Scilken.
Vrátili sme sa do New Yorku na Davidov pohreb.
- Povedz ahoj, Dave. - Ahoj.
Bolo to smutné.
Toto je David Scilken. A toto Shadi One.
Po obrade sme skončili v bare,
lebo po smrti priateľa bar potrebujete.
Posadáte si, pijete pivo a rozprávate si o ňom historky.
Stretli starých priateľov
a cítili sme sa sebavedome.
Mysleli sme si, že keď uvidia nás, veľké hviezdy,
tak sa z toho poserú.
Ale Kate a priatelia to videli inak.
Len sme sedeli a spomínali sme na Dava.
Pre nás to znamenalo viac, ako sme si pripúšťali.
Musel byť dôvod, prečo sme priatelia.
Celý výlet bol akýmsi spojením s New York City.
Bolo úžasné byť zase s nimi.
Vzal si život a
Ako si teraz nájdem ďalších priateľov
Po tej smutnej udalosti
sme sa vrátili do klubu v LA.
Neviem, či kvôli tomu stretnutiu,
alebo sa nám prepli životy, ale mali sme inšpiráciu.
Zrazu sme začali dokončovať pesničky.
Dodávalo nám to pocit,
že v tom musíme pokračovať.
Do hudby musíme dať to, čo máme radi,
a album by mohol zmiešať rozličné hudobné žánre
vrátane zvukov, dialógov, samplov a vecí,
ktoré nás bavia.
22- ročný človek nevie, čo so svojimi citmi.
Nevedeli sme si navzájom vyjadriť pocity.
Ale keď už raz tie pocity máte
a neviete, čo s nimi,
tak ich vložíte do svojej tvorby.
Ako sa darí, ľudia? Už nový deň svitá
To len matka Zem Zas nový deň víta
Už hodne dlhý čas Máme svoju krízu
Slnko však už vyšlo Stiahnite markízu
Túto chvíľu chceme Len formálne venovať
Poriadnemu kriku Bude nás inšpirovať
Byť stále v nálade To je fakt dobrota
Dostať sa do splínu Užiť si života
Byť poslom lásky V každom sveta kúte
Skáčem na pódium Mikrofón mám v ruke
Na nič sa nehrám Sám sebou chcem byť
Ak sa ti nepáčim Tak si vylíž riť
Bolo nám všetko jedno.
Chcem povedať...
Proste sme sa bavili.
Ak mohli Clash na platni spojiť punk, reggae a rap,
prečo nie aj my?
Prečo by nemohla byť tvrdšia pesnička vedľa rapu
a vedľa hardcore štýlu?
Toto je pesnička „Začnime žiť".
Mali sme chuť experimentovať a robiť všetko možné.
Nahrali sme nástroje a nasamplovali to.
To sme predtým nerobili.
A v rámci experimentov sme si sami udelili povolenie spievať.
Dovtedy sme to nerobili.
Ale bolo nám to jedno.
Niečo sa vyplavilo na povrch
Všade dookola horí
Je to však len ilúzia
Toto je pesnička „Niečo dať musíš".
Yauch napísal text o premenách a raste.
Dávalo to zmysel, lebo Yauch v tom čase všetko skúmal.
Ochotne prekračoval všetky bariéry.
Nemal problém zobudiť ma ráno o 4:30 a povedať:
„Nahral som holuby, počúvaj!"
Vravím mu: „Ešte spím!"
Ale chcel som o inom.
O tom, že Yauch sa úplne menil.
Pobehal celý svet,
skákal z vrtuľníka na snouborde, liezol v Nepále.
Preskúmal všetko, o čom sa dopočul.
Filmy, budhizmus, hudbu,
stretával sa s ľuďmi z celého sveta.
Ak cítiš to, čo ja Tak cítiš majstrovské dielo...
PODAJ MIKROFÓN RÉŽIA: NATHANIEL HÖRNBLOWÉR
Tak ako myslím Tak sa aj správam
Vychutnáš si veci Ktoré ti rozprávam...
Po dvoch rokoch, keď sme boli zahrabaní v klube,
sme dokončili platňu Check Your Head.
Ôsma kapitola: Platňa, ktorá zmenila všetko
Z Check Your Head sme boli nadšení.
Chceli sme rozbehnúť koncerty, tak sme si našli nového manažéra Johna Silvu.
Povedal, že ak to s koncertovaním myslíme vážne,
musíme najprv odohrať stovky koncertov po kluboch,
tvrdo makať a vypracovať sa späť na veľké pódiá.
Bol k nám úprimný.
A dobre robil, lebo v tom čase po nás ani pes neštekol.
Dodnes je naším manažérom.
Takže...
Dobrá správa bola, že sme už mali vlastné komando pripravené na turné.
A zlá sprava bola, že nás čakala ťažká drina.
Tak zbohom, posteľ Plazím sa do kuchyne
Bez silnej kávy som na mizine
Naťahujem kosti Snáď ma to preberie
Skáčem do sprchy Krv začína prúdiť
Premávka vonku Už začína sa budiť
Moja triedna vrstva Sa do roboty derie
Od deviatej do piatej Kto takto žiť môže?
Chytá ma beznádej Ošklbú ma z kože
Len ťa chcú využiť Darmo chválu čakáš
Skončíš na práškoch Ak si toto necháš...
Pred piatimi rokmi sme hrali na Madison Square Garden, však?
- Áno. - A teraz hráme po kluboch.
Vôbec nás to netrápilo, naopak, vypadnúť z kola môže byť zábavné.
Aj keď sme hrali len pre pár stoviek ľudí,
všade bolo plno.
Publikum však už bolo iné ako v roku 1987.
Licensed to Ill bol klasický arena rock.
V 1992 chodili na koncerty nám podobní čudáci.
Ľudia cítili spojenie.
Vlastne sme hrali pre ľudí,
s ktorými by sme dali aj pivo.
Ako nová verzia kapely sme sa však stále hľadali.
Asi po roku sme si konečne začali uvedomovať, čo vlastne robíme.
Až po ukončení turné Check Your Head
som sa naozaj a so sebadôverou začal považovať za hudobníka.
Strávili sme rok na turné a opäť sme začali nahrávať.
Tráviť spolu čas a nahrávať hudbu bolo nekonečne zábavné,
tak načo prestať?
Akoby Check Your Head a Ill Communication boli len akousi kapitolou
a my sme pokračovali ďalej.
Boli sme nadšení, že môžeme každý večer do štúdia.
Chodili tam za nami naši priatelia.
Sakra, veď sme tam mali basketbalové ihrisko a rampu!
Nehovoriac o aparatúre v štúdiu.
Chodili za nami úžasní ľudia.
Q-Tip tam hral basketbal a nahral slohu do pesničky „Get It Together".
Chodievali k nám skejtovať Christian Hosoi a Jason Lee.
Chodieval k nám Biz Markie.
Raz sa mi ozvala priateľka Jill Cunniffová,
či by som si nevypočul demo jej kapely Luscious Jackson.
Yauch...
dostal nápad,
aby sme založili nahrávaciu spoločnosť a vydali to.
A tak sme založili Grand Royal.
Tá hudba bola úžasná a pre nás bolo čosi výnimočné,
že Kate na koncertnom turné hrala s Luscious Jackson.
O desať rokov sa teda naše životy opäť spojili.
To všetko sa dialo pod jednou strechou, v našom štúdiu G-Son.
Raz som Yaucha začul hrať
nejakú famóznu basovú líniu.
Bola úžasná, znela, akoby to už bola hotová pesnička.
Spýtal som sa ho, čo to je.
Povedal, že to práve zložil.
Sadol som si a začal som s ním hrať na bubnoch.
Pridal sa aj klávesák Money Mark na organe.
Potom vzal gitaru Adam a začal hrať.
Rýchlo sme to naaranžovali a nahrali.
To bola naša najrýchlejšia pesnička
a naša najobľúbenejšia inštrumentálka.
Z nejakých dôvodov ale
ostala dlhé mesiace bez vokálov.
Keď sme platňu dokončovali,
museli sme s tou pesničkou niečo urobiť.
Skúšali sme to napasovať do rapu,
ale nebolo to ono.
Napadlo mi, že zájdem domov k Mariovi C
a budem vykrikovať nejaké nezmysly, ktoré nahrá.
Text bol o tom, že Mario je ten najhorší človek na svete
a že nás vždy sabotuje a zdržuje nás.
Zdalo sa mi vtipné stáť pri ňom
a nechať ho to nahrávať.
Tak, len pekne počúvajte Nezmôžete sa ani na slovo
Zavriete ma Stlačíte gombík, hotovo
Lenže ja som...
Napadlo nám, že sa nafotíme
ako tajní poliši a budeme jesť šišky.
Ale potom padol lepší nápad: „Urobme z toho videoklip!"
Prišiel Spike a prezliekli sme sa ako zvyčajne.
Pobehovali sme ako šialenci
bez povolenia policajtov alebo hasičov.
Nedostaneš to, čo vidíš Na to zabudni
Môžeme sa staviť Tak sa hneď ukľudni...
V ROLE COCHESA
Snažím sa vám vysvetliť Že je to sabotáž
V ROLE „BAŽANTA" BOBBYHO
V ROLE ŠÉFA
SABOTÁŽ
A opäť to zmenilo celý náš život.
V to leto sme boli hlavnými hviezdami Lollapalooze.
V Minnesote tiež.
Boli sme uprostred poľa, v diaľke horeli vatry
ľudia sa išli zblázniť.
Vytlieskali si nás naspäť a zahrali sme „Sabotage".
Vtedy ľudia dosiahli ďalší stupeň šialenstva.
Odišli sme z pódia, pozreli na seba a povedali si:
„Páni. Máme novú poslednú pesničku."
A to všetko len vďaka tomu, že Yauch sa v štúdiu pohrával s basovou líniou.
Všetci sme obývali spoločný priestor, kde sa naši priatelia
nezáväzne bavili a robili napohľad skvelé veci.
Ale aby sa jedna z tých zdanlivo všedných vecí
zmenila na čosi s dlhotrvajúcim vplyvom...
to sa vám každý deň nestane.
Vlani sme poskytli mnoho rozhovorov
k našej knihe Beastie Boys Book.
Najčastejšie sa nás pýtali
na Yauchov text k piesni „Sure Shot".
Teraz poviem čosi Čo dávno odznieť malo
Naozaj si že ženy Vážime len málo
Všetky mamy, sestry Manželky a priateľky
Ponúkam vám lásku A veľký rešpekt naveky
On to ale nepovedal pri nejakej výnimočnej, vzácnej príležitosti.
Takto sa Yauch vyjadroval aj v iných pesničkách,
keď sa dostal k mikrofónu.
A nám sa tie jeho vyjadrenia nenormálne páčili.
Neprihováral sa tým len obrovskému davu, ale aj k nám dvom.
Roky strávené nahrávaním dvoch platní a koncerty boli pre nás dôležité.
Zmenili smerovanie skupiny.
Zmenilo nás to ako ľudí, aj ako priateľov.
Začali sme myslieť na celý svet, nielen na náš.
Keď sme boli v roku 1987 slávni,
nevážili sme si ani naše vystúpenie v programe American Bandstand.
Zaspal si do školy A vôbec sa ti nechce
Naša muzikálna zručnosť nás moc netrápila.
Ale keď sme o 7 rokov neskôr na udeľovaní cien MTV hrali „Sabotage",
boli sme totálne sústrední.
Keď sme na festivaloch alebo v televízii hrali popri iných kapelách,
vnímali sme ich ako konkurenciu.
Hrali sme o víťazstvo.
Hovoríme to zo žartu,
ale takmer stopercentne vážne.
Chceli sme, aby každý, kto to vystúpenie alebo festival videl,
na druhý deň priateľom povedal:
„Beastie Boys tomu absolútne kraľovali."
Hrali sme o víťazstvo.
Takže keď sme vlastne hrali na udeľovaní cien MTV, tak sme vyhrali, nie?
Rozhodne!
Véčko bolo naše.
Nepochybne. Véčko išlo do nášho vrecka.
Ale... v ten večer bol za videoklip k pesničke „Sabotage"
nominovaný aj Spike Jonze za najlepšiu réžiu, ale nevyhral.
To bol definitívny koniec Yauchovho ujka Hörnblowéra.
Cenu za najlepšiu réžiu vyhráva...
Čítaj!
R.E.M.
To je poburujúce, lebo Spike je režisér, ktorý práve...
Som zo Švajčiarska, jasné? Len aby ste všetci vedeli...
A už ako malý chlapec som sníval o tom, že to vyhrá Spike.
A teraz sa stane toto,
preto vám musím povedať, že je to fraška...
Všetky nápady v Star Wars boli moje.
Páni.
Deviata kapitola. Návrat do New York City.
Myslím, že ho už bolo dosť
Život v Los Angeles bol úžasný.
Začali sme s domom s mostom ponad bazén,
potom sme mali úžasné štúdio, priateľov a tony hudby,
až sa z nás nakoniec stali hudobníci.
Žili sme tam osem rokov a čas letel.
Mali sme už okolo 30 a chýbal nám domov.
Chýbali nám rodiny.
Prvý sa do New Yorku vrátil Yauch.
Pobehal celý svet
a zatúžil vrátiť sa do New Yorku a byť Newyorčanom.
Vrátili sme sa tiež
a oddali sme sa spoločnej vášni,
astrofyzike.
To naozaj nebol dobrý nápad.
Leto 1996.
Po návrate sme žili dospelácku verziu školských čias.
Len sme sa ponevierali, stretávali sme sa,
trávili čas s novými priateľmi, počúvali a produkovali novú hudbu.
Nedá sa povedať, že by sme sa usadili, skôr len zabývali.
Po niekoľkých rokoch venovaných bežnej činnosti,
hudobnej tvorbe, objednávaniu jedla, poflakovaniu a zase hudobnej tvorbe,
vznikla ďalšia platňa.
Naša najobľúbenejšia, lebo je experimentálna.
Hello Nasty.
Turné k tejto platni bolo dovtedy naše najväčšie.
„Fight for Your Right" sme nezavrhli,
ale v tom čase nám nechýbala k životu.
Už sme boli takmer dospelí.
Pivo, falus a párty guruovia boli minulosťou.
Nemohli sme ich ani vidieť.
Tu sme už trochu starší.
Mali sme vlastné problémy. Napríklad výchovu detí.
Máme rodiny, nahrávaciu spoločnosť,
časopis, obchod s bicyklami.
Ale náš život stál na
hudbe, koncertoch a spoločných vystúpeniach.
Nedá sa povedať, žeby sme dospeli. Len sme zmúdreli.
Dá sa povedať, že sebareflexia našich chýb
bola možná vďaka Yauchovi a jeho ideám.
Čiastočne.
Boli sme pripravení na zmenu.
Snažili sme sa hovoriť a robiť len to, čo nás bavilo.
Yauch chcel nahrať pesničku „Bodhisattva Vow"
o budhistickej modlitbe za lepší svet.
To je fenomenálne.
Boli sme dosť starí, aby sme vedeli,
že na našich skutkoch záleží.
Že ľudí či už pozitívne alebo negatívne ovplyvnia.
Len vďaka skúsenostiam sa k tomu môžeme vyjadriť.
A môžeme priložiť ruku k dielu.
Na platni Hello Nasty je Adamova pesnička „Song for the Man".
Kde si? Napísal ju tento Adam.
Je o tom, ako sa muži správajú, keď ide okolo nejaká žena.
Jeden novinár ho kvôli nej nazval pokrytcom
a kritizoval ho za ňu,
lebo ho považoval za vymetača párty.
Počul som Adamovu reakciu a som hrdý,
že som jeho priateľ.
Odpovedal asi takto:
„Radšej budem pokrytec, ako celý život rovnaký človek."
Správne.
Poviem vám príbeh...
z našej knihy Beastie Boys Book.
Fajn.
„Posledné vystúpenie."
Nevedeli sme, že to bude posledné vystúpenie.
V ten deň prebiehalo všetko normálne.
Mali sme hrať na veľkom festivale Bonnaroo v Tennessee.
Bolo to v roku 2009.
Mali tam byť tisícky ľudí
a my sme boli headlineri.
Išli sme skôr, aby sme natočili video
k pesničke, ktorá ešte nevyšla.
Bol tam s nami raper Nas, režíroval to Roman Coppola.
Boli sme zvyknutí vystupovať na veľkých koncertoch
a mať pri sebe Romana s kamerou Bolex,
ktorý nás točil v supermarkete v Tennessee.
Zvláštne veci sa nám vtedy zdali normálne.
Veci v živote nikdy netvoria dokonalý kruh.
Občas môžu mať tvar šesťuholníka,
ale vždy sa mi zdajú nedokonalé,
akoby ich kreslilo dieťa pastelkami.
Existujú všeobecné putá, to je jasné.
Yauch, ja a Mike sme stále spolu.
Stále sa smejeme a sme rodina.
Na jednom z festivalových pódií si Al Green dokončoval scénu
a bolo veľmi príjemné počuť v diaľke jeho hlas.
Presne ako keď som bol školák
a čakal som naňho v detskej izbe.
Ale tie časy sú dávno preč.
Toto spätné zrkadielko sa už nikdy nepodarí nastaviť.
V Tennessee s nami nebola Kate.
Nebol tam John Berry.
Dave Scilken, Bosco, Captain,
Dave Parsons, Mikov otec...
Mikov otec, moja mama. Neboli tam.
A mnohí ďalší.
Ja, Adam a Mike starneme a vedeli sme to.
Mali sme vydať novú platňu
a stále sme boli súčasťou kolotoča.
Boli sme pripravení začať odznova.
Byť hlavnými hviezdami festivalu je úplne iné, ako hrať v nejakom malom klube.
Ale nikdy nám nenapadlo, že je to náš posledný koncert.
Ťažká rana hudobnému priemyslu.
Po dlhom boji s rakovinou zomrel člen skupiny Beastie Boys Adam Yauch.
Bol známy ako MCA, a títo traja hudobníci
patrili k tým pár ľuďom, ktorí tvorili avantgardu hnutia.
Yauch bol hudobník-samouk a neskôr aj filmár.
Adam Yauch, MCA, mal 47 rokov.
Všetci máme rozličné typy priateľov.
Nájde sa medzi nimi hajzlík,
ale občas je s ním zábava.
Spolu sa opijete a pokecáte,
ale nikdy ho nepožiadate o fyzickú či emocionálnu pomoc,
lebo je nespoľahlivý.
Potom sú priatelia, ktorých stretnete len občas a výborne sa bavíte.
Máte pocit,
že ich chcete stretnúť častejšie,
ale z nejakého dôvodu to nefunguje.
A sú skutoční priatelia,
ktorými ste stále na telefóne.
Pomôžu so sťahovaním, navštívia vás v nemocnici,
máte u nich na gauči vlastné miesto
pre prípad potreby.
Takí priatelia sú zriedkaví. To všetci vieme.
Ale je ešte vzácnejší druh priateľov.
Takí, ktorí vás motivujú.
Ktorí nielen sami dokážu
vytvárať úžasné veci,
ale dokážu povedať, čo musíme urobiť všetci spoločne.
A dotiahnu to do konca.
Adam Yauch bol tento typ priateľa.
Takého stretnete raz za život.
Vďaka ktorému to všetko funguje.
Ktorý vás inšpiruje k dosiahnutiu výšin.
Pridaj hlas. Toto zložil Yauch pre Hello Nasty.
V roku 1990 Yauch navštívil Tibet a Indiu a stretol sa s Tibeťanmi v exile.
Chcel pochopiť ich modlitbu proti násiliu.
Prečo sa rozhodli nebojovať proti vláde,
ktorá ľudí bije a zatvára aj za mávanie tibetskou vlajkou.
Chcel vedieť viac.
Chcel pomôcť.
Ale tak po yauchovsky,
namiesto šeku pre nejakú organizáciu
si založil svoju.
Nadáciu Milarepa.
Zorganizoval prvý koncert za oslobodenie Tibetu.
Mohutný dvojdňový benefičný
koncert v parku Golden Gate v San Franciscu v roku 1996.
Po Live Aid to bol druhý najväčší charitatívny koncert.
Bol to historický počin.
Státisíce ľudí malo na jazyku a na nálepkách na blatníkoch
heslo „Sloboda Tibetu".
Tú výzvu proti násiliu počuli
len vďaka tomu chlapcovi z Beastie Boys.
Koľko ľudí by to dokázalo?
Yauch, Mike a ja sme strávili viac času spolu,
ako s rodinami.
Skutočne.
Svojho priateľa rapera Mika D
alias Sweet Loua či Michaela Louisa Diamonda
poznám veľmi dobre.
Najlepšie.
On ma pozná rovnako dobre.
Ale Adam Yauch bol hádanka.
Hlavolam.
Dokonči to, ja nemôžem.
Bol labyrintom nápadov a emócií.
Bol tajomný, bol divoká karta.
Ani po 35 rokoch priateľstva
som nikdy nevedel, čo urobí alebo čo povie.
Bol živým protikladom ľudských predstáv o tom,
kým by ste mali byť alebo čo by ste mali robiť.
On je ten budhista, ktorý mi povedal,
že bol na párty po nejakej módnej prehliadke.
On bol ten guru, čo bojoval za právo na žúrky,
ktorý prešiel celý Nepál a hľadal odpovede na otázky,
a ktorý potom šiel do Washingtonu za politikmi,
aby im porozprával, čo tam videl a čo sa dozvedel.
Raz mi povedal, že na dalajlámovi ho najviac upútalo,
že to bol zábavný človek.
Duchovno a budhizmus
ho určite priťahovali aj z iných dôvodov,
ale ak povie „zábavný človek" Yauch, dáva to zmysel.
Lebo zábava je veľmi dôležitá.
Kto mal to šťastie každý deň pracovať s dvoma najlepšími priateľmi?
Ja.
Som dokonale šťastný človek.
Netvrdím, že všetko bolo ľahké a nablýskané.
Zažili sme aj chvíle, keď dvom z nás sa niečo nekonečne páčilo
a mali sme chuť sa tomu naplno venovať,
zatiaľčo ten tretí nás zrušil:
„Chlapci, vám sa to možno páči, ale mňa to až tak neberie."
A keď som potom prišiel domov, každému som sa naňho sťažoval:
„Neuveríte, čo dnes ten Horovitz spravil.
Nekonečne ma nasral."
Ale aj keď sme boli na svoje pesničky, texty alebo nápady akokoľvek vzťahovační,
mali sme sa navzájom strašne radi a zomklo nás to ešte viac.
Normálne ma zapoj Teraz hrám Eddieho Harrisa
Napchávaš sa syrmi Myslíš, že som Parížan
Vieš, že letím Som zhúlený na lečo
Viete, že som zmizol Hneď vám poviem, prečo
Koho neuznávaš, povedz nahlas Teraz mi trochu uniká zas
Prečo sa smeješ, vyvádzaš Počúvať ma nastal čas
Už vidím Že ich zložím na zem
Púšťam uzdu fantázii Proste sa ich strasiem
Zmiznú ako zosuv pôdy
Keď to spustím Lietam do nemoty
Vnímam veci do hĺbky Proste také texty mám
Vravia o mne s uznaním Viem, že robím vrásky vám
Tak čo vlastne chcete? Čo chcete?
Som v takej plnke Že to neznesiete
Pýtam sa vás Kde ste tie veci vzali?
Budete takí páni Aj keď sa to prevalí?
To už nebudete takí páni
- Čo vlastne chcete? - Povedzte, čo chcete?
- Čo vlastne chcete? - Čo chcete?
- Povedzte, čo chcete? - Čo chcete?
- Čo vlastne chcete?
Ak dovolíte, milujem týchto chalanov,
vyrastali sme spolu a viem, že sú skvelí.
NA PAMIATKU ADAMA YAUCHA
PRÍBEH BEASTIE BOYS
Mike D, Mike D.
Nehovor, že usmievať sa mám
Kým si tu O zábavu sa postarám
Pre teba moc ťažké číslo mám
Lebo všetko všestranne dám
Štýl, profil hovorím
Vráti ma späť, keď počujem „Ach, dieťa!"
To od rieky Hudson až po Níl vie sa
Maratón bežím až Do samého konca
Zhučíš ma tu jak malého chlapca
Podľa ľudí mám hustý štýl dravca
Ide z teba žlč, si len taký zradca
Poď sem, som rapu veľký vládca
Na tvoje útoky môžem vysrať sa
Z Uránu sem prídeš pozerať sa
Sleduj, budem s rýmom hrať sa
Na teba šitá exilová pasca
Intergalaktické, planetárne Planetárne, intergalaktické
Jazz ad AWOL sú náš tím
Pridaj sa k párty Naruš celú scénu tým
Keď ide o bíty Ako démon pôsobím
Kávu cukrom a smotanou dochutím
Plnou parou vpred Pauzu nedopustím
Prisladký na horkého Nikomu sa nehnusím
Ja sa na hustého hrať nemusím
Ak chcem zmeniť svet Tak viem, čo s tým
Mario C všetko rád vyleští
Odraz slnečného lúča ho poteší
V mojich snoch Len rap leží
Moe Dee sa Zo „sticking to themes" teší
Keď ide o závisť Každý z vás zhreší
Našich rýmov rutina Tá vás vždy desí
Iné dimenzie, nové galaxie Intergalaktické, planetárne
Planetárne, intergalaktické
Sme z hip hopovej rodiny Ešte zo starej školy
Tak si hoď relax Nohy daj na stoly
Tie rýmy ti spravia totálne po vôli
Hudba je elektrický šok Živá, ale nebolí
Rýmujem bez papiera, netreba školy Tak to robil aj Fred Flintstone holý
Tammy D to vždy oholí
Od Beastie Boys to vždy za to
Stojí
Keď som bol grafiťák Slop ma volali
Mám hustý rap, môj bít pevne stojí
Stáť pri mojom stole Každý sa bojí
DJ Ad-Rock Každé drevo skolí
Ak si do mňa začneš Výsmech ťa skolí
Vysmažím si ťa, pod wokom už horí
Celý sa roztrasieš Tak to už chodí
Keď ti Spok prívod vzduchu Na krku zatvorí
Intergalaktické, planetárne Planetárne, intergalaktické
Ďalšia dimenzia Ďalšia dimenzia
Urob to
Počúvajte, ľudia Všetci, ktorí tu ste
Motáme sa Daytonou A bavíme sa huste
Týždeň jarných prázdnin Toto myslím vážne
Sotva prešlo zopár dní A finančne som na dne
Asi prespím v aute Hotel vo švoch praská
Zbadal som to dievča Z tohto bude láska
Čo študuješ za odbor?
On je že vraj psychológ
Mňa baví len MTV A držať v ruke mikrofón
Chcela spoznať Alana aj Queenovie Marthu
Vravím, ja som MCA
Rád ťa privítam tu A opakujem, sme v Daitone
- Takže už vieš, kde som - Sme Beastie Boys
- MTV - Jarné prázdniny
V osemdesiatom šiestom
A čo má byť?
Minulý týždeň som bol s Beastie Boys v Chanhassene.
Skúšajú na turné a povedali:
„Chceme Marky Marka a Funky Buncha."
- Išiel by som s nimi žiť. - Skúsim dohodnúť.
A čo má byť?
Bolo to v štýle: „Proti nám ste obyčajné nuly."
- A zatiaľ čo... - Posaď to, Mike.
Fajn britský akcent.
Ty, Mike.
- Poďme, starec. - Máme robotu.
- Ahoj. Je čas ochorieť. - Poďme.
„Lietadlo a vlak práve, ďalšia fľaša v hlave"
Spievajú Beastie Boys v „Nezaspíme až do"
- Eric. - Čo je Brooklyn?
- Asi hovorí o štýle grunge. - Grunge.
Grunge.
Ak si v Cozy Soup 'n' Burger
dáte hamburger, majú takú zmrzlinovú naberačku,
a pod tým zásuvku z mäsom.
Do tej zásuvky načrú
a na gril dajú plnú naberačku mäsa.
Ako deti sme si hovorili, že keď vyrastieme,
budeme mať doma zásuvku plnú mäsa.
- Naozaj. - To je pravda.
- Však? - Rozhodne!
Aké je byť na šnúre s Foo Fighters a Sonic Youth?
Na Foo Fighters som vyrastal, počúvam ich od...
Ako 4-ročný som zvykol...
- Počúvaj ma... - Sú to frajeri.
Tí chlapci sú totálne v pohode.
Sonic Youth som počúval ešte cumľom.
- Sedí. - Vážne.
- Sú uletení. - S Thurstonom som umýval psov.
Starec, tohto sme už umývali!
- Zato nemusíš besnieť. - Už sme ho umyli.
Čo vám, hrabe? Už v živote nebudete umývať psov!
Poďme na turné. Spravme nejaké koncerty.
Boli sme nadšení a prekvapení.
Ale zároveň...
Prekvapilo nás aj to, že Rick...
„Prekvapilo nás aj to, že Rick bol Rus."
Preto sme si sadli. Takéto kapely si proste sadnú.
Tvoríme jednu silnú kliku. Rozumieš mi?
Naj moment koncertu?
Keď sme vyšli na pódium.
- Čo povieš? - Keď na pódiu hrali
„King of Rock" aj s nami,
to bolo úplne najlepšie.
- Hej, tá pyrotechnika. - Najlepšie bolo, keď...
- Proste sme klika. - Zjednotená.
Rozumieš...
- Mike sa totálne zbláznil. - Kurva.
Čo je s ním?
Ak chceš ísť, musíš sa obuť.
Kde sú tie topánky?
Neviem ich nájsť, ani nohavice.
Keď MTV narazí na vizuálne úderné video
prekračujúce hranice, oceníme ho titulom prelomové video.
Video „Shadrach" zaujalo
výborne spracovanou animáciou
a tým, že ho animoval a režíroval člen skupiny.
Režiséri Dayton a Farisová porobili zábery
z koncertu Beastie Boys.
Člen kapely MCA ten film políčko po políčku domaľoval
a vytvoril úžasnú animáciu.
Pozrite sa sami.
Toto je novinka „Shadrach" od Beastie Boys.
Momentík, Adam.
Počkaj chvíľu. Prepáč, Adam.
- Adam... - O čo ide, David Cross?
Čo je... Prepáčte. Čo to má znamenať?
Čo sa deje, Ben Stiller?
- Ahojte, chlapci. - Čože? To kto...
- Ako? - Čau, Steve Buscemi!
Čau, ako sa darí?
Prepáčte. Len si tak kráčam po ulici, že si kúpim stieracie losy,
a náhodou začujem, že...
Zobudil som sa a zdalo sa mi, že vás počujem...
Začul som niečo ako Paul's Boutique.
Ich najnovší album s názvom Licensed to Kill
sa stal platinový už po 8 týždňoch.
Kill, správne?
- Ill. - Ill!
Je to „Ill", Joan!
Vravím vám, že potrebujem tie kontaktné šošovky. Počkajte!
Album sa volá Licensed to Ill.
Čo je to za blbý názov?
Každý vie, že Paul's Boutique bol po komerčnej stránke prepadákom.
- Symbol zlyhania. - Totál prúser.
- Najhorší. - Nepredával sa.
Muselo to byť strašne ponižujúce.
Obrovský, monštruózny prepadák.
- Ďakujeme za pripomenutie. - Všetci to vieme.
Taký nudný, že keď padal, nikto to ani nezaregistroval.
Chcem sa vás teda opýtať, ako ste po tomto vlastne pokračovali...
Vlastne ani nie tak ako. Prečo ste vlastne ako skupina pokračovali?
- Ale... - Spätne všetci dobre vieme,
že dnes je hodnotený ako jeden z najvplyvnejších rapových albumov.
Chcem len povedať, Adam, že pre mňa predstavuje niečo ako Pet Sounds rapu...
...kvôli tej jeho hustote samplov, vrstiev...
Samplov, vrstiev...
Hip.
Hop.
A vy ho tu prezentujete štýlom: „Nikomu sa nepáčil."
Cítim, že k tomu pristupujete spôsobom:
„Nebol dobrý, tak poviem, že nebol dobrý.
Ale chcem, aby ste mali pocit, že je dobrý."
Chcete, aby sme z neho mali zlý pocit,
ale sami ho vnímate zle.
Nechcem to rozoberať.
Nie je to nič hrozné.
- Ahoj, Mike. Máš sa? - Čo sa deje?
- Dnes večer... - O čo ide?
uvidíte svetovú premiéru „Jimmyho Jamesa".
Jasné.
To je z Little Rascals.
„Ako sa voláš?" „Jimmy James. Opýtaj sa, poviem to isté?"
Nie, to je z My Three Sons.
Z tej časti, v ktorej strýko Charlie vydesí všetky deti so sekáčikom.
Čo sa týka koncertných šnúr, tak najväčší čudák,
s akým sme kedy išli turné, je asi Mike.
On je totálne uletený.
Ahoj, ja som Mike.
- A čo... - Hrám v skupine Beastie Boys.
Servus, starec.
„Všetky tie polnoci temné.
Na striebre príboru tiene.
Tepané ostrie, balóny detí jemné."
Nezmeškajte Beastie Boys, sú ma turné s U2.
- Jasné! - A čo bude potom?
- Pekelne dobré! - Kam idete potom?
Parťáci, Run DMC a Beastie Boys majú namierené do vášho mesta.
Poriadne to roztočíme. Mám pravdu, chlapci?
- Kočka! - A čo má byť?
Starec, tohto sme už umývali!
Zato nemusíš besnieť.
Preklad titulkov: Laco Jakab