Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISDOKUMENTTI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tämä ukrainalaiskaupunki oli kerran lähes 50 000 ihmisen koti.
Siellä oli kaikki elämän mukavuudet.
Mutta 26. huhtikuuta 1986 kaupungista tuli asuinkelvoton.
Lähistöllä sijainnut Tshernobylin ydinvoimala räjähti.
Kaupunki evakuoitiin alle 48 tunnissa.
Siellä ei ole asuttu sen jälkeen.
Räjähdys johtui huonosta suunnittelusta ja inhimillisestä erehdyksestä. Virheistä.
Se aiheutti ympäristökatastrofin, joka vaikutti halki Euroopan.
Moni piti sitä historian kalleimpana.
Mutta Tshernobyl oli yksittäistapaus.
Aikamme todellinen tragedia on yhä käynnissä ympäri maailman,
joskin miltei huomaamattomasti.
Tarkoitan planeettamme koskemattoman luonnon,
sen monimuotoisuuden menetystä.
Elävä maailma on ainutlaatuinen ihme.
Miljardeja ihmisiä ja miljoonia kasvi- ja eläinlajeja,
joiden moninaisuus sokaisee.
Ne tekevät yhteistyötä hyötyäkseen aurinkoenergiasta -
ja maan mineraaleista.
Eläen toinen toistaan tukien.
Olemme täysin riippuvaisia tästä elämää ylläpitävästä laitteistosta.
Ja se vaatii biodiversiteetin toimiakseen.
Mutta ihmisten nykyinen elämäntapa tuhoaa sitä.
Sekin johtuu huonosta suunnittelusta ja inhimillisestä erehdyksestä.
Ja sekin johtaa tähän.
Paikkaan, jossa ei voi asua.
Luonnollinen maailma häviää.
Todisteita on kaikkialla. Se on tapahtunut elinaikanani.
Olen nähnyt sen omin silmin.
Tämä elokuva on todistajanlausuntoni ja tulevaisuudenvisioni.
Tarina siitä, miten tästä tuli suurin virheemme.
Ja miten voimme vielä korjata sen.
Olen David Attenborough ja olen 93-vuotias.
Olen elänyt mitä ihmeellisimmän elämän.
Nyt vasta tajuan, kuinka ihmeellisen.
Olen ollut onnekas saadessani tutkia planeettamme luontoa.
Olen käynyt maailman joka kolkassa.
Olen kokenut elävän maailman moninaisuuden.
En osaisi kuvitella eläväni toisin.
Olen aina halunnut tutkia, seikkailla,
oppia uutta luonnosta.
Teen sitä yhä.
Samalla tavoin kuin nuorenakin.
1937 MAAILMAN VÄKILUKU: 2,3 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 280 PPM
VILLIÄ LUONTOA JÄLJELLÄ: 66 %
Maailma oli erilainen silloin.
Emme juuri ymmärtäneet, kuinka elävä maailma toimii.
Sitä kutsuttiin luonnonhistoriaksi,
koska siitä oli kyse...
Historiasta.
Se oli hieno paikka pojalle,
sillä tämä on hylätty kivilouhos.
Täällä ei ollut kasvillisuutta...
Louhinta oli juuri lopetettu.
Nuorena vietin kaiken vapaa-aikani -
etsien tällaisista kallioista -
kätkettyjä aarteita.
Fossiileja.
Tämä tässä on ammoniitti.
Eläin itse asui tässä kammiossa -
ja levitti lonkeronsa napatakseen saaliinsa.
Se eli noin 180 miljoonaa vuotta sitten.
Tämän tieteellinen nimi oli Tiltonicerus,
koska ensimmäinen löydettiin tämän louhoksen läheltä -
Tiltonista, Englannin keskiosasta.
Ajan myötä aloin oppia jotain maan evoluutiohistoriasta.
Ennen kaikkea kyse on hitaasta muutoksesta.
Miljardien vuosien kuluessa luonto on luonut ihmeellisiä muotoja,
toinen toistaan monimuotoisempia.
Se on äärimmäisen monimutkaista työtä.
Noin sadan miljoonan vuoden välein,
piinaavien prosessien jälkeen,
tapahtuu jotain katastrofaalista: joukkotuho.
Suuri määrä lajeja katoaa ja tilalle tulee muutama uusi.
Koko evoluutio alkaa alusta.
Sen voi nähdä. Viiva kivikerroksissa.
Raja, joka merkitsee syvällistä, nopeaa, maailmanlaajuista muutosta.
Viivan alla on useita elämänmuotoja.
Sen yläpuolella vain vähän.
Joukkotuho on tapahtunut viidesti neljän miljardin vuoden aikana.
Edellisellä kerralla -
dinosaurusten aikakausi päättyi.
Meteoriitin törmäys aiheutti katastrofaalisen muutoksen -
maan olosuhteissa.
75 prosenttia kaikista lajeista hävisi.
Elämän oli uusiuduttava.
65 miljoonan vuoden ajan elävä maailma on uudistunut,
meidän päiviimme asti.
Tiedemiehet kutsuvat sitä holoseeniksi.
Se on ollut -
planeettamme vakaimpia jaksoja.
10 000 vuoden ajan keskilämpötila ei ole muuttunut -
yhtä astetta enempää.
Ympärillämme oleva elinvoimainen luonto -
on ollut vakauden avain.
Meren pinnalla oleva kasviplankton ja pohjoisen valtavat metsät -
ovat auttaneet tasapainottamaan ilmakehää varastoiden hiiltä.
Tasankojen suuret laumat -
ovat pitäneet laidunmaat rikkaina lannoittamalla maaperää.
Tuhansia kilometrejä pitkät mangrovesuot ja koralliriutat -
ovat toimineet kasvualustoina kaloille,
jotka vartuttuaan kulkevat avovesiin.
Tiheät viidakot päiväntasaajan ympärillä ovat kasanneet kasvillisuutta -
varastoidakseen mahdollisimman paljon auringon energiaa,
lisäten kosteutta ja happea maailmanlaajuisiin ilmavirtoihin.
Napajäätiköiden osuus on ollut merkittävä.
Niiden valkoinen pinta on heijastanut auringonvaloa -
jäähdyttäen koko maapalloa.
Holoseenin biodiversiteetti toi vakautta.
Ja koko elävä maailma asettui tietynlaiseen rytmiin,
vuodenaikoihin.
Tropiikissa -
kuivat kaudet ja sadekaudet vaihtelevat vuosittain kellontarkasti.
Aasiassa tuulet tuovat mukanaan monsuunisateet.
Pohjoisilla alueilla lämpötila nousee maaliskuussa, mistä alkaa kevät.
Lämpötila pysyy korkealla lokakuuhun asti, jolloin alkaa syksy.
Holoseeni oli Eedenin puutarhamme.
Vuodenajat vaihtelivat niin luotettavasti,
että oma lajimme sai ainutlaatuisen mahdollisuuden.
Kehitimme maanviljelyn.
Opimme hyödyntämään vuodenaikoja tuottaaksemme satoa.
Siitä alkoi kulttuurimme kehitys.
Jokainen sukupolvi saattoi kehittyä vain,
koska luonto tarjosi -
tarvitsemamme olosuhteet.
Moista muutostahtia ei ollut nähty fossiilien historiassa.
Älykkyytemme vaikutti kehitykseemme.
Aiemmin -
eläimillä piti olla jokin fyysinen kyky, jotta ne voisivat muuttua.
Meille riitti ajatus.
Ja sen pystyi siirtämään sukupolvelta toiselle.
Muutimme käsitystä siitä, mihin laji voi pystyä.
Muutama vuosituhat myöhemmin vartuin juuri oikealla hetkellä.
SYYSKUU 1954
Aloitin urani kaksikymppisenä,
samoihin aikoihin kuin kansainvälinen lentoliikenne alkoi.
Sain siis ensimmäisten joukossa kokea -
elämän lahjan, jonka mahdollisti -
holoseenin leuto ilmasto.
1954 MAAILMAN VÄKILUKU: 2,7 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 310 PPM
LUONTOA JÄLJELLÄ: 64 %
Minne meninkin, siellä oli luontoa.
Kimaltelevia rannikkomeriä.
Valtavia metsiä.
Suunnattomia laidunmaita.
Koskemattoman luonnon yllä saattoi lentää tuntikausia.
Ja minua pyydettiin tutkimaan näitä paikkoja -
ja tallentamaan luonnon ihmeet kotiväelle.
Se oli helppoa.
Muurahaiskäpyjä ei ollut nähty tv:ssä.
Ei myöskään laiskiaista.
Saati Uuden-Guinean keskiosaa.
Se oli elämäni parasta aikaa.
Meidän kaikkien elämän.
Toinen maailmansota oli ohi, teknologia helpotti elämäämme.
Muutokset tapahtuivat yhä nopeammin.
Tuntui, ettei mikään rajoittaisi kehitystä.
Tulevaisuus olisi kiehtova.
Se toisi tullessaan kaiken, mistä unelmoimme.
Silloin kukaan ei vielä tiennyt ongelmista.
1960 MAAILMAN VÄKILUKU: 3 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 315 PPM
LUONTOA JÄLJELLÄ: 62 %
SYYSKUU 1960
Tein ensimmäisen matkani Itä-Afrikkaan vuonna 1960.
Silloin vaikutti mahdottomalta, että yksittäinen laji -
voisi jonain päivänä uhata luonnon olemassaoloa.
Maasain kielen sana "Serengeti" tarkoittaa "loputonta tasankoa".
Paikallisille se on osuva määritelmä.
Voi olla yhdessä kohtaa Serengetiä,
eikä siellä ole yhtään eläintä,
ja seuraavana aamuna -
gnuita on miljoona.
Neljännesmiljoona seepraa.
Puoli miljoonaa gasellia.
Muutaman päivän kuluttua -
ne ovat poissa.
Horisontin takana.
On helppo ajatella tasankojen olevan loputtomat,
ne voivat kätkeä kokonaisen lauman.
Visionäärinen tiedemies -
Bernhard Grzimek kumosi tuon näkemyksen.
Hän seurasi laumoja horisontin taakse poikansa kanssa lentokoneella.
He kartoittivat niiden liikkumista halki jokien,
metsien ja kansallisten rajojen.
Heille selvisi, että Serengetin laumat -
tarvitsivat valtavat laidunmaat.
Ilman suurta tilaa laumat häviäisivät -
ja koko ekosysteemi hajoaisi.
Minulle asia oli yksinkertainen: luonto ei ole rajaton.
Se on rajallinen. Se tarvitsee suojelua.
Muutamaa vuotta myöhemmin kaikki tajusivat sen.
Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi, nolla.
Olin televisiostudiossa, kun ensimmäinen Apollo-lento suoritettiin.
JOULUKUU 1968
Ensimmäistä kertaa -
ihminen oli siirtynyt riittävän kauas Maasta -
nähdäkseen koko planeetan.
APOLLO 8 - KOTIFILMEJÄ
Tämän he näkivät,
me kaikki näimme.
Meidän planeettamme. Haavoittuvainen ja syrjäinen.
Eräs ihmeellinen asia oli,
että koko maailma näki tapahtuman.
Oli ihmeellistä, että saattoi nähdä, mitä ihminen avaruudessa näki -
samaan aikaan hänen kanssaan.
Muistan hyvin ensimmäisen otoksen.
Näkyi sininen kuula.
Sininen ympyrä mustan keskellä. Se oli Maa.
Yhdessä otoksessa oli koko ihmiskunta,
lukuun ottamatta kuvaajaa, joka oli avaruusaluksessa.
Se muutti ihmisten ajattelutapaa -
koko maailmassa.
Kotimme ei ollut rajaton.
Olemassaolollamme oli raja.
Se oli olennainen totuus.
Olemme lopulta riippuvaisia -
ympärillämme olevasta luonnosta.
Tämä totuus määritteli esihistoriallista elämäämme.
Aikaa ennen maanviljelyä ja kulttuuria.
Vaikka eräät meistä astuivat Kuuhun,
toiset elivät yhä planeetan syrjäisimmillä kolkilla.
TOUKOKUU 1971
Vuonna 1971 lähdin etsimään eristäytynyttä heimoa Uudessa-Guineassa.
He olivat metsästäjä-keräilijöitä, kuten kaikki ennen maanviljelyä.
Heitä oli vähän ja he olivat vaatimattomia.
He söivät harvoin lihaa.
He käyttivät uusiutuvia luonnonvaroja.
Käyttäen perinteistä teknologiaa he elivät ympäristöystävällisellä tavalla.
Elämäntapa, joka voisi jatkua ikuisesti.
Se oli jyrkkä vastakohta minun maailmalleni.
Maailmalle, joka vaati enemmän ja enemmän.
1978 MAAILMAN VÄKILUKU: 4,3 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 335 PPM
LUONTOA JÄLJELLÄ: 55 %
1970-luvun jälkimmäisen puoliskon matkustelin ympäri maailmaa -
ja tein sarjaa, josta olin unelmoinut. Se oli nimeltään Elävä maa.
Tarina elämän evoluutiosta ja sen monimuotoisuudesta.
Sitä kuvattiin 39 maassa.
Kuvasimme 650 lajia -
ja matkustimme kaksi ja puoli miljoonaa kilometriä.
Sellaista panostusta vaaditaan,
jos haluaa edes yrittää kuvata luontoa.
Mutta sen huomasi,
että joitain eläimiä oli vaikeampi löytää.
TAMMIKUU 1978
Kun kuvasin vuorigorilloja,
niitä oli vain 300 jäljellä syrjäisessä viidakossa Keski-Afrikassa.
Gorillanpoikaset olivat arvossaan,
ja salametsästäjät ampuivat tusinan aikuisia yhdestä.
Pääsin niin lähelle vain, koska gorillat olivat tottuneet ihmisiin.
Ne pysyivät elossa vain metsänvartijoiden avulla.
Tuhoprosessi, jonka olin nähnyt nuorena kallioissa,
tapahtui nyt ympärilläni.
Minulle tutuille eläimille.
Lähimmille sukulaisillemme.
Ja me olimme vastuussa.
Kylmä todellisuus paljastui.
Kun jostakin lajista tuli kohteemme,
se ei voinut enää piiloutua mihinkään.
Valaanpyyntialukset lahtasivat valaita 1970-luvulla.
Suurimpia valaita, sinivalaita,
oli tuolloin jäljellä muutama tuhat,
ja niitä oli lähes mahdotonta löytää.
Löysimme Havaijin ryhävalaita vain kuuntelemalla niiden kutsua.
HELMIKUU 1978
Nauhoitimme tämän hetki sitten -
vedenalaisella mikrofonilla Tyynellämerellä lähellä Havaijia.
Kuunnelkaa.
Tällaiset nauhoitteet paljastivat, että ryhävalaiden laulut -
ovat pitkiä ja monimutkaisia.
Samalla alueella elävät ryhävalaat oppivat laulunsa toisiltaan.
Lauluissa on eri teemat ja muunnokset, jotka muuttuvat ajan myötä.
Valaiden surumieliset laulut -
muuttivat ihmisten mielipidettä niistä.
Hei, Vostok. Olemme kanadalaisia.
Lopettakaa valaiden tappaminen.
Eläimistä, joita oltiin pidetty vain öljyn ja lihan lähteenä,
tuli persoonallisuuksia.
Olemme miehiä ja naisia, ja puhumme lasten puolesta.
Haluamme sanoa: "Lopettakaa valaiden tappaminen."
Olemme monesti jahdanneet eläimiä sukupuuttoon asti,
mutta nyt kun se oli näkyvää, se ei ollut enää hyväksyttävää.
Valaiden tappaminen muuttui sadonkorjuusta rikokseksi.
LOPETTAKAA VALAIDEMME TAPPAMINEN
Oli syntynyt voimakas yhteinen omatunto.
Kukaan ei halunnut eläimien kuolevan sukupuuttoon.
Ihmiset alkoivat välittää luonnosta,
kun he tulivat siitä tietoisiksi.
Me pystyimme nyt jakamaan tietoisuutta.
Olin yli 50-vuotias, kun Elävä maa esitettiin tv:ssä vuonna 1979.
Väkiluku oli kaksinkertaistunut...
ELÄVÄ MAA
...syntymäni jälkeen.
Olemme hallitsevan ja laajimmalle levinneen lajin edustajia.
Meitä on eniten suurista eläimistä.
Meitä on nykyisin noin neljä miljardia,
ja olemme lisääntyneet todella nopeasti.
Kaikki on tapahtunut 2 000 vuoden aikana.
Näytämme vapautuneen rajoituksista,
jotka ovat hallinneet muita eläimiä.
Olimme vapautuneet.
Olimme erottautuneet muusta elollisesta maailmasta.
Elimme toisenlaista elämää.
Saalistajamme oli eliminoitu.
Useimmat taudit olivat hallinnassa.
Olimme keksineet keinon toimittaa ruokatilauksia.
Mikään ei enää rajoittanut meitä.
Mikään ei estänyt meitä.
Ellemme itse pysähtyisi,
kuluttaisimme maan luonnonvarat loppuun.
Yksittäisten lajien tai lajiryhmien pelastaminen -
ei riitä.
Kokonaisia elinpiirejä alkaa kadota.
Todistin sellaista ensi kertaa Kaakkois-Aasiassa.
HEINÄKUU 1956
1950-luvulla kolme neljäsosaa Borneosta oli sademetsän peitossa.
Kuulimme rasahduksen oksissa.
Ja vain muutaman metrin päässä -
näimme punaisen karvakasan heiluvan puissa.
Oranki.
Vuosisadan loppuun mennessä -
Borneon sademetsistä oli jäljellä puolet.
Sademetsät ovat arvokkaita.
Yli puolet maapallon eläinlajeista elää täällä.
Niissä evoluution suunnittelukyky näyttää parastaan.
Monia metsän miljoonista lajeista on jäljellä vain vähän.
Kaikilla on tärkeä rooli.
Orankiemot viettävät kymmenen vuotta poikastensa kanssa -
opettaen niille syömäkelpoiset hedelmät.
Ilman sitä koulutusta -
ne eivät täyttäisi tehtäväänsä siementen levittäjinä.
Monien puulajien tulevaisuus olisi vaarassa.
Ja puiden monimuotoisuus on sademetsän elinehto.
Yhdessä pienessä osassa trooppista sademetsää -
voi olla yli 700 eri puulajia,
yhtä monta kuin koko Pohjois-Amerikassa.
Silti olemme muuttamassa huimaavan monimuotoisuuden -
öljypalmujen monokulttuuriksi.
Elinympäristöksi, joka on entiseen verrattuna kuollut.
Kun näkee vihreän seinämän ja siinä toisinaan lintuja,
kaikki vaikuttaa olevan kunnossa.
Mutta kun nousee helikopteriin,
kaistale onkin vajaan kilometrin levyinen.
Sen takana -
on vain öljypalmujen rivistöjä.
Sademetsien hakkuille on kaksi kannustinta.
Ihmiset hyötyvät puusta.
Sekä jäljelle jäävän maan viljelystä.
Sen vuoksi ympäri maailman on kaadettu kolme biljoonaa puuta.
Puolet maailman sademetsistä on jo hävitetty.
Tänä päivänä todistamme -
viimeisintä käännettä vuosituhansia kestäneessä prosessissa.
Borneon metsien hävittäminen on vähentänyt orankien määrää -
kahdella kolmasosalla 60 vuoden aikana.
Sademetsiä ei voi kaataa ikuisesti,
ja se, mitä ei voi tehdä ikuisesti, on lähtökohtaisesti kestämätöntä.
Jos toimimme kestämättömällä tavalla,
vahingot kasaantuvat ja koko järjestelmä romahtaa ennen pitkää.
Mikään ekosysteemi ei ole turvassa.
Ei edes valtameri kaikessa laajuudessaan.
Tämä elinympäristö oli aiheena Sininen planeetta -sarjassa,
jota kuvasimme 1990-luvun lopulla.
1998 MAAILMAN VÄKILUKU: 5,9 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 360 PPM
LUONTOA JÄLJELLÄ: 46 %
Se oli hämmästyttävä visio täysin tuntemattomasta maailmasta.
Maailmasta, joka oli ollut olemassa aikojen alusta lähtien.
Kaikenlaisia asioita, joita ei tiennyt olevankaan.
Monenvärisiä, uskomattoman kauniita.
Eikä ihmisen läsnäolo häirinnyt.
Valtameri on suureksi osaksi tyhjä.
Mutta jossain on kuumia pisteitä,
missä virtaukset tuovat ravinteita pinnalle -
ja räjäyttävät valloilleen uutta elämää.
Sellaisissa paikoissa on valtavia kalaparvia.
Ongelma on, että kalastusaluksemme -
löytävät nuo kuumat pisteet yhtä hyvin kuin kalat.
Kun niin käy, ne voivat helposti pyydystää kalat.
Suuret alukset lähtivät kansainvälisille vesille -
vasta 1950-luvulla -
harjoittaakseen maailmanlaajuisesti avointa valtamerikalastusta.
Ne ovat korjanneet 90 prosenttia meren kalakannasta.
Aluksi ne saivat paljon kalaa.
Mutta vain muutaman vuoden päästä -
meristä nostetut verkot olivat tyhjiä.
Kalastus kannatti niin huonosti,
että maat alkoivat tukea aluksia pitääkseen alan hengissä.
Ilman suuria kaloja ja muita meren saalistajia -
meren ravinnekierto häiriintyy.
Saalistajat auttavat säilyttämään ravinteet -
kierrättäen ne siten, että planktonit voivat käyttää ne yhä uudelleen.
Ilman saalistajia -
ravinteet painuvat pohjaan vuosisadoiksi -
ja kuumat pisteet alkavat hävitä.
Meri alkaa kuolla.
Meren elämä oli tuhoutumassa myös matalikoissa.
Vuonna 1998 Sinisen planeetan kuvausryhmä -
todisti jotain siihen aikaan harvinaista.
Koralliriutat muuttuivat valkoisiksi.
Valkoinen väri syntyy, kun koralleista vapautuu levää,
joka elää symbioosissa niiden elimistössä.
Kun sen näkee,
se vaikuttaa aluksi kauniilta, kunnes tajuaa asian traagisuuden.
Koska ne ovat luurankoja.
Kuolleiden olentojen luurankoja.
Valkoiset korallit tukehtuvat lopulta levään.
Riutta muuttuu ihmemaasta joutomaaksi.
Aluksi haalistumisen syy oli mysteeri.
Tiedemiehet saivat selville, että siellä missä haalistumista ilmeni,
merivesi oli alkanut lämmetä.
Jo jonkin aikaa -
ilmastotieteilijät olivat varoittaneet, että planeetta lämpenee,
kun käytetään fossiilisia polttoaineita, joista vapautuu hiilidioksidia -
ja muita kasvihuonekaasuja ilmakehään.
Muutos hiilen määrässä -
on aina kertonut Maan epätasapainosta.
Se liittyi kaikkiin viiteen joukkotuhoon.
Aiemmin -
oli tarvittu miljoona vuotta vulkaanista toimintaa,
jotta hiilipitoisuus aiheuttaisi katastrofin.
Polttamalla miljoonien vuosien edestä eläviä organismeja -
hiilen ja öljyn muodossa,
onnistuimme tekemään saman alle 200 vuodessa.
Maapallon lämpötila oli pysynyt vakaana 1990-luvulle asti.
Mutta tämä näytti johtuvan siitä,
että meri imi itseensä ylimääräisen lämmön.
Minulle se oli ensimmäinen merkki,
että maapallon tasapaino alkoi horjua.
Kaikkein syrjäisin elinympäristö -
sijaitsee planeetan pohjoisimmissa ja eteläisimmissä kolkissa.
Olen käynyt napaseuduilla vuosikymmenien ajan.
JÄÄTYNYT PLANEETTA
Ne ovat aina olleet uskomattomia paikkoja.
Maisemat ovat täysin ainutlaatuisia.
Äärioloissa elää ainutlaatuisia lajeja.
Mutta se kaukainen maailma muuttuu.
Olen kokenut arktisten kesien lämpenemisen.
Olemme käyneet paikoissa,
joissa olemme olettaneet olevan jäätä, mutta sitä ei ole ollut.
Veneellä olemme päässeet -
saarille, joille on ollut mahdoton päästä,
sillä ne olivat jään peitossa.
Kun Jäätynyt planeetta esitettiin vuonna 2011,
syyt muutoksiin tiedettiin hyvin.
Meri ei pysty enää imemään -
toimintamme aiheuttamaa ylimääräistä lämpöä.
Sen vuoksi maapallon keskilämpötila on tänä päivänä -
yhden asteen korkeampi kuin silloin, kun synnyin.
Muutosvauhti on nopeinta 10 000 vuoteen.
40 vuoden aikana napajään määrä on vähentynyt 40 prosenttia.
Planeettamme menettää jäänsä.
Tätä tahratonta ja kaukaista ekosysteemiä uhkaa katastrofi.
Jälkemme on maailmanlaajuinen.
Vaikutus on syvällinen.
Silmitön toimintamme -
vaikuttaa jo elävän luonnon perusasioihin.
Liikakalastuksen vuoksi kalavaranto on huvennut 30 prosentilla.
Kaadamme vuosittain yli 15 miljardia puuta.
Järvien ja jokien patoaminen, saastuttaminen ja kuivattaminen -
on vähentänyt makeanveden varantoja yli 80 prosentilla.
Vaihdamme villin kesyyn.
Puolet maapallon hedelmällisestä maasta on nyt viljelysmaata.
70 prosenttia planeetan linnuista on kesyjä.
Suurin osa on kanoja.
Kolmannes maapallon nisäkkäistä on ihmisiä.
60 prosenttia on eläimiä, joita kasvatamme ruoaksi.
Muiden osuus hiiristä valaisiin on vain neljä prosenttia.
Tämä on nyt meidän planeettamme,
jota ihmiset johtavat ihmisten eduksi.
Muulle elolliselle luonnolle ei ole juuri sijaa.
Sen jälkeen, kun aloin kuvata 1950-luvulla,
villieläinten määrä on laskenut keskimäärin alle puoleen.
Kun katson näitä kuvia nyt,
tajuan, että vaikka nuorena koin olevani villissä luonnossa,
nauttimassa sen koskemattomuudesta,
se oli harha.
Nuo metsät, tasangot ja meret olivat jo tyhjentymässä.
Maailma ei ole yhtä villi kuin ennen.
Olemme tuhonneet sen. Emme vain pilanneet.
Olemme tuhonneet sen maailman täysin.
Se ihmisvapaa maailma on mennyttä.
Ihmiset ovat valloittaneet maailman.
Se oli todistajanlausuntoni.
Tarina maailmanlaajuisesta tuhosta yhden ihmiselämän aikana.
Mutta se ei pääty siihen.
Jos jatkamme nykyiseen malliin,
elämäni aikana syntyneet vauriot -
jäävät täysin tulevan tuhon varjoon.
2020 MAAILMAN VÄKILUKU: 7,8 MILJARDIA
HIILEN MÄÄRÄ ILMAKEHÄSSÄ: 415 PPM
LUONTOA JÄLJELLÄ: 35 %
Tieteen mukaan, jos syntyisin tänään,
todistaisin seuraavaa.
2030-LUKU
Amazonin hakattu sademetsä ei pysty enää tuottamaan kosteutta -
ja muuttuu kuivaksi savanniksi.
Siitä seuraa katastrofaalisia lajikuolemia -
ja veden kiertokulun muuttuminen koko maailmassa.
Samaan aikaan arktisten alueiden kesät muuttuvat jäittömiksi.
Ilman valkoista jääpeitettä -
vähemmän auringon energiaa heijastuu takaisin avaruuteen.
Ilmaston lämpeneminen nopeutuu.
2040-LUKU
Pohjoisessa jäätynyt maaperä sulaa, vapauttaen metaania.
Paljon hiilidioksidia vahvempaa kasvihuonekaasua.
Se nopeuttaa ilmastonmuutosta dramaattisesti.
2050-LUKU
Valtameren lämmetessä ja muuttuessa happamammaksi -
koralliriutat ympäri maailman kuolevat.
Kalojen määrä laskee.
2080-LUKU
Globaali ruoantuotanto joutuu kriisiin, kun maaperä kuivuu liikakäytön vuoksi.
Pölyttävät hyönteiset häviävät.
Säästä tulee yhä epävakaisempi.
2100-LUKU
Planeettamme lämpenee neljällä asteella.
Suuri osa maapallosta on asuinkelvotonta.
Miljoonat joutuvat kodittomiksi.
Kuudes joukkotuho -
on alkanut.
Nämä yksisuuntaiset ovet -
tuovat peruuttamattomia muutoksia.
Seuraavan sukupolven ajan -
holoseenin turvallisuus ja vakaus,
joka on Eedenin puutarhamme,
häviää.
YK:N ILMASTOKOKOUS 2018
Nyt käsissämme on itseaiheutettu maailmanlaajuinen katastrofi.
Suurin uhkamme tuhansiin vuosiin.
Jos emme toimi,
odotettavissa on sivilisaatiomme romahdus -
ja luonnon tuhoutuminen suurelta osin.
Mitä pidempään odotamme,
sen vaikeampi asialle on tehdä jotain.
IMF:N KEVÄTKOKOUS 2019
Te voisitte jäädä eläkkeelle.
Mutta nyt haluatte selittää, millaisessa pulassa olemme.
Tavallaan toivon, etten olisi mukana tässä taistelussa.
Koska toivon, ettei sitä tarvittaisi.
Mutta olen ollut hyvin onnekas.
Ja tuntisin suurta syyllisyyttä,
jos näkisin ongelmat, mutta sivuuttaisin ne.
MAAILMAN TALOUSFOORUMI
Joukon läpi pääsee vain kapuamalla lajitovereiden yli.
Alla olevat voivat rusentua kuoliaiksi.
Edessämme on elollisen maailman tuho.
Sen, joka synnytti kulttuurimme.
Josta olemme kaikin tavoin riippuvaisia.
Kukaan ei halua tämän tapahtuvan.
Kenelläkään ei ole siihen varaa.
Mitä me teemme?
Se on yksinkertaista.
Vastaus on ollut silmiemme edessä.
Palauttaaksemme planeettamme vakauden -
meidän on palautettava sen biodiversiteetti.
Minkä olemme hävittäneet.
Se on ainoa keino selvitä aiheuttamastamme kriisistä.
Maailmasta on tehtävä taas luonnonvarainen.
Maailman luonnonvaraistaminen on yksinkertaisempaa kuin luulisi.
Ja muutoksista -
on pelkästään hyötyä meille ja tuleville sukupolville.
Sadan vuoden kuluttua planeetta voi olla taas luonnonvarainen.
Kerron miten.
Joka toinen laji maapallolla saavuttaa aikanaan enimmäismäärän.
Määrä, joka tulee toimeen käytössä olevilla luonnonvaroilla.
Kun mikään ei rajoita,
lukumäärämme on kasvanut dramaattisesti koko elinikäni ajan.
Nykyisten arvioiden mukaan -
maapallolla on 11 miljardia ihmistä vuoteen 2100 mennessä.
Mutta on mahdollista hidastaa,
jopa pysäyttää väestönkasvu hyvissä ajoin ennen sitä.
Japanin elintaso -
kohosi nopeasti 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Kun terveydenhuollon ja koulutuksen taso parani,
ihmisten odotukset ja mahdollisuudet kasvoivat -
ja syntyvyys laski.
Vuonna 1950 japanilaisperheessä oli kolme lasta tai enemmän.
Vuonna 1975 keskimäärin kaksi.
Sen seurauksena väkiluku on vakiintunut -
eikä ole muuttunut vuosituhannen vaihteen jälkeen.
On merkkejä, että tätä on alkanut tapahtua maailmanlaajuisesti.
Kansakuntien kehittyessä lapsia halutaan vähemmän.
Vuosittain syntyvien lasten määrä -
tasoittuu.
Suuri syy väkiluvun kasvulle on se,
että elinikämme on kohonnut.
Joskus tulevaisuudessa -
ihmisten lukumäärä saavuttaa huippunsa ensi kertaa.
Mitä pikemmin se tapahtuu,
sen helpompaa on kaikki muu.
Ihmisten nostaminen köyhyydestä,
kaikkien saaminen terveydenhuollon piiriin -
ja takaamalla erityisesti tytöille mahdollisuus opiskella,
huippu saavutetaan pikemmin ja alhaisemmalla tasolla.
Miksi emme haluaisi tehdä tätä?
Haluaisimme joka tapauksessa -
antaa ihmisille paremman elämän.
Täytyy vain nostaa elintasoa ympäri maailman -
tuottamatta haitallisia ympäristövaikutuksia.
Kuulostaa mahdottomalta,
mutta se on mahdollista.
Luonto toimii pitkälti aurinkoenergialla.
Maapallon kasvit -
varastoivat päivittäin kolme biljoonaa kilowattituntia aurinkoenergiaa.
Melkein 20 kertaa enemmän energiaa kuin tarvitsemme, ja vain auringonvalosta.
Kuvitelkaa, jos hylkäisimme fossiiliset polttoaineet -
ja käyttäisimme myös vain luonnonenergiaa.
Auringonvaloa, tuulta, vettä ja maalämpöä.
Vuosisadan vaihteessa -
Marokon energiantuotanto perustui lähes täysin tuontiöljylle ja -kaasulle.
Tänä päivänä se tuottaa itse 40 prosenttia tarpeestaan -
uusiutuvan energian voimaloissa, kuten maailman suurimmassa aurinkovoimalassa.
Sijainti Saharan rajalla -
ja suora yhteys Etelä-Eurooppaan -
voivat tehdä Marokosta aurinkoenergian viejän vuoteen 2050 mennessä.
20 vuoden kuluessa uusiutuvat voimalat voivat olla maailman pääenergialähde.
Voimme tehdä niistä ainoan lähteen.
On hullua, että pankit ja eläkelaitokset sijoittavat fossiilisiin polttoaineisiin,
kun juuri ne vaarantavat tulevaisuuden, jota varten säästämme.
Uusiutuvassa tulevaisuudessa on paljon etuja.
Energiasta tulee edullisempaa kaikkialla.
Kaupungit ovat puhtaampia ja hiljaisempia.
Eikä uusiutuva energia koskaan lopu.
Luonto ei voi toimia ilman tervettä merta kuten emme mekään.
Meri on tärkeä liittolainen taistelussa ilmakehän hiilimäärän vähentämiseksi.
Mitä monimuotoisempi meri on, sen paremmin se hoitaa tehtävänsä.
Ja meri on tietenkin tärkeä ruoan lähde meille kaikille.
Kalastuksesta saamme suurimman sadon.
Jos teemme sen oikein, se voi jatkua,
sillä kaikki hyötyvät.
Mitä terveempi meriympäristö on,
sitä enemmän siellä on kalaa ja sitä kautta enemmän syötävää.
Palau on valtio Tyynellämerellä.
Koralliriutat ovat tärkeitä kalan ja turismin kannalta.
Kun kalan määrä alkoi vähentyä,
palaulaiset alkoivat rajoittaa kalastusta -
ja paikoin kieltää sen kokonaan.
Suojellut kalakannat tervehtyivät niin,
että ne kulkeutuivat alueille, joissa kalastus oli sallittua.
Sen seurauksena -
kalastuskieltoalueet ovat lisänneet paikallisten kalastajien saaliita -
samalla kun riutat saivat tervehtyä.
Kuvitelkaa, jos toimisimme samoin ympäri maailmaa.
Arvioiden mukaan kalastuskielto kolmasosalla rannikkomeristä -
takaisi riittävästi kalaa kaikille.
Kansainvälisillä vesillä -
YK aikoo luoda maailman suurimman kalastuskieltoalueen.
Se muuttaisi avomeren yhdellä kertaa -
tuettujen kalastusalusten tuhoamasta paikasta -
luonnonalueeksi, joka auttaa meitä kaikkia taistelemaan ilmastonmuutosta vastaan.
Maailman suurin luonnonsuojelualue.
Mitä tulee maahan,
meidän on pienennettävä viljelysalueita,
jotta voimme tehdä tilaa palautuvalle luonnolle.
Nopein ja tehokkain tapa tehdä niin on muuttaa ruokavaliotamme.
Isot lihansyöjät ovat harvinaisia luonnossa,
sillä ne vaativat paljon saaliita elääkseen.
Jokaista Serengetin saalistajaa kohti -
on yli 100 saaliseläintä.
Kun päätämme syödä lihaa,
mekin vaadimme paljon tilaa.
Planeetta ei kestä miljardeja isoja lihansyöjiä.
Tilaa ei vain ole.
Jos kaikki noudattaisimme pitkälti kasvisruokavaliota,
tarvitsisimme vain puolet maasta, jonka nyt käytämme.
Ja koska keskittyisimme kasvattamaan kasveja,
voisimme kasvattaa satoa merkittävästi.
Alankomaat on maailman tiheimmin asuttuja maita.
Siellä on paljon perhetiloja, eikä uusille ole tilaa.
Niinpä hollantilaiset viljelijät osaavat hyödyntää joka hehtaarin.
He tekevät sen ympäristöä säästäen.
Kaksi sukupolvea on kymmenkertaistanut sadon pienemmällä määrällä vettä,
torjunta-aineita ja lannoitteita, ja pienemmällä hiilijalanjäljellä.
Koostaan huolimatta -
Alankomaat on nyt maailman toiseksi suurin ruoanviejä.
Sekä alhaisen teknologian että huipputeknologian keinoilla -
voidaan tuottaa enemmän ruokaa pienemmällä maankäytöllä.
Voimme alkaa tuottaa ruokaa uusissa paikoissa.
Sisällä, kaupungeissa.
Myös paikoissa, missä ei ole maata.
Kun kehitämme viljelytekniikoita,
alamme käyttää vähemmän maata -
kuin aloittaessamme viljelyn,
mikä on tärkeää, sillä tarvitsemme kaiken vapaana olevan maan.
Metsät ovat tärkeässä roolissa planeettamme elpymisessä.
Ne ovat luonnon paras teknologia hiilen ehkäisemiseksi.
Ne ovat biodiversiteetin keskuksia.
Kaksi ominaisuutta toimii yhdessä.
Mitä luonnonmukaisempia ja moninaisempia metsät ovat,
sitä tehokkaammin ne poistavat hiiltä ilmakehästä.
Metsän hävittäminen on heti lopetettava,
ja palmuöljyä ja soijaa on viljeltävä ainoastaan vanhemmilla hakkuualueilla.
Sellaisia on paljon.
Mutta pystymme parempaan.
Sata vuotta sitten kolme neljäsosaa Costa Ricasta oli metsän peitossa.
1980-luvulle tultaessa määrä oli hakkuiden vuoksi pudonnut neljäsosaan.
Hallitus päätti toimia -
ja antoi maanomistajille mahdollisuuden istuttaa uusia puita.
25 vuodessa -
puolet Costa Ricasta oli taas metsien peitossa.
Kuvitelkaa, jos pystyisimme samaan maailmanlaajuisesti.
Uudet puut suodattaisivat -
kaksi kolmasosaa hiilidioksidipäästöistä,
joita toimintamme on tähän mennessä pumpannut ilmakehään.
Kaikkeen tähän -
liittyy yksi periaate.
Luonto on suurin liittolaisemme ja inspiraation lähteemme.
Meidän on vain tehtävä, mitä luonto on aina tehnyt.
Se ratkaisi elämän salaisuuden kauan sitten.
Tässä maailmassa lajit menestyvät vain,
jos kaikki muu niiden ympärillä toimii.
Voimme ratkaista tämänhetkiset ongelmat -
hyväksymällä tämän tosiasian.
Jos pidämme huolta luonnosta,
se pitää huolta meistä.
Lajimme täytyy lakata pelkästään kasvamasta.
On aika elää tasapainossa luonnon kanssa.
Alkaa kukoistaa.
Kun asiaa miettii, olemme tulossa matkan päähän.
10 000 vuotta sitten metsästäjä-keräilijöinä -
elimme kestäväpohjaisesti, koska se oli ainut vaihtoehto.
Kaikkien näiden vuosien jälkeen se on taas ainut vaihtoehto.
Meidän täytyy oppia uudelleen -
elämään kestäväpohjaisesti.
Liittymään osaksi luontoa -
sen sijaan, että elämme erossa siitä.
Tämäniltainen ohjelma on varsin erilainen.
Jos voimme muuttaa elintapojamme,
esiin tulee vaihtoehtoinen tulevaisuus.
Tässä tulevaisuudessa -
osaamme hyödyntää maitamme tavoilla, jotka auttavat luontoa, eivät tuhoa sitä.
Keksimme tapoja kalastaa siten, että meret elpyvät nopeasti.
Ja hakata metsiä kestävällä tavalla.
Opimme viimein työskentelemään luonnon kanssa, emme sitä vastaan.
Kun olen tutkinut luontoa koko elämäni,
olen varma yhdestä asiasta.
Kyse ei planeettamme pelastamisesta,
vaan meidän itsemme pelastamisesta.
Totuus on, että luonto uusiutuu joko meidän kanssamme tai ilman.
30 vuotta Tshernobylin evakuoinnin jälkeen -
luonto on taas ottanut paikkansa.
Tänä päivänä metsä on vallannut kaupungin.
Se on turvapaikka uhanalaisille eläimille.
Ja vahva todiste siitä, että vaikka teemme suuriakin virheitä,
luonto toipuu niistä.
Luonto kestää.
Samaa ei voi sanoa meistä ihmisistä.
Olemme selvinneet,
koska olemme älykkäimpiä kaikista koskaan eläneistä elollisista.
Mutta jatkossa pelkkä äly ei riitä.
Tarvitsemme viisautta.
Ihmisten ja muiden lajien välillä on paljon eroja,
mutta yksi ilmeinen on se, että vain me voimme kuvitella tulevaisuuden.
Olemme pelänneet sitä tulevaisuutta pitkän aikaa.
Mutta on paljastumassa, ettei se ole pelkkää synkkyyttä.
Voimme tehdä hyvityksiä,
kehittyä lisää, hallita ympäristövaikutuksia -
ja löytää tasapainon luonnon kanssa.
Siihen tarvitaan vain tahtoa.
Nyt voimme luoda itsellemme täydellisen kodin -
ja palauttaa rikkaan, terveen ja hienon maailman, joka meillä oli.
Kuvitelkaa sitä.
Tämä elokuva on David Attenboroughin todistajanlausunto.
Keiden muiden pitää nähdä se?
Tekstitys: Joonas Wright