Downloaded from YTS.MX
„Radoznali će se radovati mojim zaključcima.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Za one koji me odbacuju, nema smisla objašnjavati što je već odbijeno.“
Mário de Andrade, „Paulicéia Desvairada”, 1922.
Stara jorupska poslovica kaže:
„Eshu je jučer ubio pticu
kamenom koji je bacio danas“.
Ova poslovica najbolje sažima što pokušavam napraviti.
Vrati se kući i stavi moju sliku na zid
Da se bar mogu suočiti s njim
Kad ima mikrofon, rima ide samo u jednom smjeru
On je glavni
Tetovirat ću njegovo ime na ruci.
Brat je vlastiti brend
Kad mikrofon radi Nema da ga nema
Ne čini se kao da dolazim, nego kao da se vraćam.
I da su moji snovi i borbe počeli davno prije nego što sam došao.
Ali moramo nešto kontekstualizirati da bi sve imalo smisla.
Suvremeno razmišljanje crnaca u Brazilu.
To ćete od sad gledati.
Prvo. Brazil je posljednji u Americi okončao ropstvo.
13.5.1888. UKIDANJE ROPSTVA
UKIDAM ROPSTVO U BRAZILU
Drugo. Grad São Paulo bogatstvo je stekao
sredinom 19. st. proizvodnjom kave,
a ona se temeljila na ropstvu.
Treće. Ukidanjem ropstva milijuni crnaca prepušteni su sami sebi.
Uslijedila je politika „izbjeljivanja“ koja je poticala useljavanje iz Europe,
a demonizirala afričke i domaće kulture.
Željelo se izbrisati ne samo sjećanje na ropstvo,
nego i svaki doprinos ne-bijelaca
razvoju zemlje.
Od samog početka, imperijalistička je vlast pokušavala izbijeliti crnu krv,
neutralizirati njihovu kulturu
i spriječiti da dođu do važnih položaja.
Četvrto. Uspon São Paula do metropole kakvu poznajemo
kao „zemlju prilika”…
Ovo je São Paulo, prijestolnica rada,
div od armiranog betona koji svakim danom sve više raste.
…obilježen je nasilnim procesom gentrifikacije,
koji krade karakter središnjim, uglavnom crnačkim naseljima.
Gala u Municipalu!
Većina je crnaca bila potisnuta u predgrađe.
Peto. Siromašni ljudi iz drugih dijelova zemlje
došli su okušati sreću u „zemlji prilika“
i također se naselili u predgrađima.
Tako su nastala kozmopolitska i multikulturna
predgrađa São Paula.
Šesto. U sedamdesetima
hip-hop kultura rađa se u SAD-u,
ali se širi cijelim planetom.
Kroz rap glazbu, breakdance i grafite,
mladi ljudi s ruba grada našli su način izražavanja.
Sastajalište im je
točka do koje svi lako dolaze u središtu grada,
postaja podzemne željeznice São Bento.
Sedmo. Njihova se glazba širi predgrađima Brazila
i pretvara se u pokret osvješćivanja
o rasizmu i društvenoj nejednakosti.
Unatoč opiranju diskografije,
prodaju se milijuni ploča i on postaje prva važna poveznica
radničke klase s crnačkim intelektualcima Brazila.
Otada je povezan sa svim uspjesima radničke klase.
Bijelci ne razumiju raskošnu odjeću
s kapama i jarkim bojama.
Osmo. Iako se rap glazba
može smatrati sinonimom za prokazivanje,
ona je mnogo više.
Svi žele uživati u tom zvuku.
U potrazi za svojom biti,
ulazi u svijet popularne brazilske glazbe,
prvenstveno sambe.
I to toliko snažno da mijenja oba svijeta.
Poruka ne može biti jasnija. Možemo i više.
Deveto. Unatoč strukturnom rasizmu u Brazilu,
nova kultura emancipira mlade diljem zemlje,
uključujući ekonomski.
Digitalno okruženje omogućuje neovisnim umjetnicima
da ostvare rijetka, čak neviđena postignuća.
-Ulica. -Smo mi!
Ulica smo mi!
Deseto. Napredovati ne znači samo zarađivati.
Ovi mladi ne žele samo slavu.
Žele prekrajati povijest svoje zemlje.
Još nešto važno. Mama me zove Leandro.
Ali svi me drugi znaju pod imenom Emicida.
Jedan sam od tih mladih.
KAZALIŠTE MUNICIPAL U SÃO PAULU STUDENI, 2019.
Uskoro izlazimo na pozornicu.
Za 50 godina osvrnut ćemo se i misliti
da je ova noć mnogima promijenila život.
Na ovaj način poručujemo ljudima kao što smo mi sami da pripadaju ovamo.
Moramo biti prisutni u ovom prostoru
i svim drugim prostorima
na koje nismo imali pristup u prošlosti. Znaš?
Sljedeća generacija sudaca, liječnika,
odvjetnika i sljedećih predsjednika,
sad sjedi ondje. Vratimo im pravo na snove.
Dobro?
Hvala lijepa. To je bit AmarEla.
Zajedno smo u ovome. Mir!
Danas se mogu smatrati sretnikom
Iako sam jako mlad
Osjećam se sigurno i snažno
Razmišljao sam
Bog je Brazilac i hoda uz mene
Ne mogu patiti Zbog onoga što se dogodilo
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Moji snovi lete više od dronova
Što me napaja? Glad
Sve uništiti kao ciklon
Sutra ne može biti isto kao jučer S novim imenom
Lešinar nas lovi, željan našeg pada
Kad tuga nestane Mnogo sam više od ovog sranja
Tijelo, um, duša, kao u Ayurvedi
Poput vode, mogu teći kroz kamenje
Ja sam dramaturg u ovoj radnji Svaka je drama skrivena
Izađi iz blata Dok plamtiš svijetom
Bez melodrame, hoću lovu Božji je plan
Capulana, katana, nirvana je cilj
Iako je igra namještena Gubitak nije opcija, zar ne?
Gdje vjetar se okreće Rađa se razgovor
Ne puštam na miru Niti da prođe
Zbunimo one koji su se smijali Kad smo bili na dnu
Moja baka nije kročila onamo. Ima 80 godina.
U srijedu će joj biti prvi put.
Hoćeš li mi odsvirati pjesmu?
-Kamera je uključena? -Da!
Zato je ovo super.
Moja mama, moje tete,
moje kćeri, obje,
bit će ondje i vidjeti to u drukčijem svjetlu.
Mnogi dečki i djevojke koji će doći u srijedu
nikad nisu bili u Municipalu.
Zato je mjesto važno, važno je imati veličanstveno mjesto.
Ovo je veliko i ovdje je.
Nije nešto novo.
Moramo ovo obilježiti. Želim da odu misleći:
„Ovo se neće izgubiti u digitalnome“.
Učinio je da sunce izađe!
Vratio se!
Kuharica silazi Bus odlazi
Gđa Maria je otišla
Tek tada izlazi sunce
Pauci tkaju svoje mreže Tijekom noći, u tami
Ljubavnici bez daha u raljama Morfeja
Sunce izlazi tek poslije
Kraljevska je zvijezda, znam Ali izlazi tek poslije
Sunce izlazi tek poslije…
Dat ću vam doslovan primjer prirodnog poretka.
Sunce izlazi na aveniji Sezefredo i zalazi nad parkom Fontalis.
Kužite?
Jer je avenija Sezefredo više.
Gledajući s brda,
noću više ne možete vidjeti oblik kuća.
Vide se samo zvijezde
i svjetla iz kuća iz četvrti.
Kuharica silazi Bus odlazi
MC THA PJEVAČICA
Gđa Maria je otišla Sunce izlazi tek poslije
Pauci tkaju svoje mreže Tijekom noći, u tami
Ljubavnici bez daha u raljama Morfeja
Sunce izlazi tek poslije
Kraljevska je zvijezda, znam Ali izlazi tek poslije
Sunce izlazi tek poslije…
CARLINHOS 7 CORDAS GLAZBENIK
Hoće li biti singl?
Ne vjerujem u singlove.
Učini što moraš. Imaš pravo.
Što je pjesma bolja, manje je puštaju.
Istina.
Napravit ću što hoću, a onda ovisi o njima.
Zeca!
Brzo!
-Evo, sviraj da sunce izađe. -Ne znam.
-Naravno da znaš! -Ne.
Samo sviraj.
Učinio je da sunce izađe!
Opa! Kao u filmu.
A sad si ti film.
Album je strukturiran oko sna.
Znaš što mislim? Tip ide spavati,
a u njegovom snu svi si pomažu.
To je prekrasan san
u kojem se ljudi razumiju i podržavaju.
To je njegov san.
„Principia“ je taj san.
Doslovno.
Zato se početak čini eteričnim, čak i kolebljivim.
Počinje lagano. Čujete žene iz starinskih četvrti.
To ga vraća u djetinjstvo,
poput mamine uspavanke.
Sanja o vremenu kad je osjećao da se netko brine za njega, razumije ga.
Počinje se povezivati s biljkama poput rute i s vjerom,
stvarima koje će mu pomoći da vjeruje
kad mu svijet govori da to ne radi.
Imamo samo jedni druge i moramo se boriti za to.
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo…
Kužite? To ti ja govorim.
Imamo samo jedni druge.
Ako napustimo jedni druge, sjebani smo.
Imamo samo jedni druge
Imamo samo…
Zaboravim drugi pripjev.
Imamo samo jedni druge
Imamo samo…
Zvona crkve budila su nas rano.
Što je promjena paradigme,
jer je katolička crkva osudila candomblé.
Bila je to predivna poruka da trebamo živjeti zajedno,
ne razdvojeni, svako za sebe.
Priroda ima svoja pravila, ljudi imaju moral.
Ljudi koriste moral da se udalje jedni od drugih.
Htio sam da album ima vibru
da smo ponovno ujedinjeni.
Zajedno u onome što nas povezuje. To je prva pjesma.
Završava krasnim govorom prijatelja pastora.
Što to znači kad Isus kaže da se trebamo odreći sebe?
Govori o našem napuhanom egu.
HENRIQUE VIEIRA PASTOR
Ego je proizvod našeg društva.
On ima lažnu moć, ali je duboko usamljen.
Bok, prijatelju.
-Jesi li dobro? -Da.
Stara je kao vječnost
Ljubav je duhovnost
Latentna, moćna, crna, poezija
Rame u tihoj noći
Krilo za početak dana
Sine, zagrli majku…
Na ovoj sam pjesmi počeo raditi prije četiri godine.
Naviru mi suze, buraz.
Kvragu.
Moglo bi biti Da nije bilo ljubavi…
Kad sam prvi put bio u Africi
moj prijatelj Chapa odveo me
u Nacionalni muzej ropstva u Angoli.
Ondje sam našao krstionicu.
Na zidu je pisalo:
„Ovdje su se krstili crnci.
Zbog iskrivljene kršćanske ideje
bili su uvjereni da nemaju dušu.”
Pogledao sam prijatelja
i shvatio što je moja misija.
Svaki put kad uzmem olovku ili mikrofon,
želim vratiti braći i sestrama
dušu koju su mislili da nemaju.
Uz slatki miris rute mislim na Buddhu, miran
Napet, tražim pomoć Ponekad se sjetim psalma
Očisti mi vid od iluzija Poput oftalmologa
A ja, onaj koji vidi dalje Za mene, za tebe, ubuntu, melem
Ako trebam vjerovati u nešto
Pouzdam se u ono što vidim
Sažmemo li ovaj svijet, mali, Zemaljski, prljav, pakao i otrov
Hladnoća, zima, noćna kiša Represija i regresija
Smirenost je luksuz
Pokušavam čitati duše bez pritiska
Narodi padaju u ruke Barabe
Gdje leži čudo
Hitno trebamo knjigu Nakon razaranja koje je izazvala sablja
U dubokom pohlepnom dugu Zaboravljamo blagoslove
U vremenu kad su jedino što slobodno teče
Naše suze
Vratio sam se da bih ubio, kao srčani udar Nakon uskrsnuća
Obnavljam se, odbacujem Običan čovjek, ukorijenjen u stvarnosti
Primim li blagoslov, dijelim ga Provalim u ćelije, dnevne, spavaće
Proputovao sam svijet i sad sam siguran Da svi su jedno
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo…
PRVI ČIN SADNJA
Najbolja učiteljica o vremenu je zemlja.
Ovo nije neki hipi govor.
Kad posadiš sjeme,
moraš ga zalijevati i čekati oko 15 dana da nikne.
Kad nikne, moraš se brinuti za njega, znaš?
Paziti na štetočine, otrovne životinje.
Ludo je, odjednom se moraš nositi s paukovima, zmijama
i shvatiš da te pauk i zmija
neće ugristi iz zlobe.
Zadnje što žele je ugristi te.
Pauci te neće ugristi jer im se nekoga grize.
Čine to iz straha.
Iz straha ćeš napraviti ono što ne želiš.
Dok sam radio na albumu, vrt me toliko toga naučio.
Za intervjua prije koncerta
pitali su me: „Zašto Municipal?“
„Jer nema ni jedne grede,
nema mosta,
nema ulice,
nema važne zgrade
koje nisu dotakle ruke radnika crnaca.“
Kad sam to rekao, mislio sam na radnu snagu, opeke, cement i tako dalje.
Ali to je samo pola priče.
Da bismo saznali cijelu priču, moramo premotati vrpcu i putovati kroz vrijeme.
Najbolji vremenski stroj za to
stari je samba-enredo Geralda Filmea o Tebasu.
Kad istražujete o njemu,
brzo shvatite zašto je dobio ime po Tebi,
egipatskom gradu iz doba faraona.
Ne samo da je Tebas zidao svojim crnim rukama
nego je bio i presudan dio stilske rekonstrukcije
koja se u 18. stoljeću dogodila u São Paulu.
Izgradio je tornjeve crkve Carmo
i staru katedralu u São Paulu.
TEBAS, PRVI CRNAC KOJI JE POSTAO ARHITEKT
Izgradio je Vodoskok milosrđa.
Na trgu su na pločama upisani autori, graditelji.
I Katedrala i Fontana
upisane su, ali bez graditelja.
Ali znamo da je on.
Također je postavio
kamen temeljac u samostanu sv. Benedikta.
Ono ludo - područje oko samostana
bilo je kamen temeljac hip-hopa.
Bilo gradeći ili dizajnirajući,
oni koji su se uvijek borili da ljepota i umjetnost
unesu život u hladni beton grada bili smo mi.
Mi, mi…
Ovdje smo slobodni
Kul tenisice
Kul nakit
Sve sjaji
To im smeta
Crnci na okupu GPS su za kul
Ako je geto budan Ostali mogu ići kvragu
Kul tenisice
Kul nakit
Sve sjaji
To im smeta
Crnci na okupu GPS su za kul
Ako smo u Municipalu Ostali mogu ići kvragu!
Ljubav, sloboda
Ovdje smo slobodni
Hoću se vratiti 100 godina unatrag
i razmisliti o tome kako je 1922. sve preokrenula.
Dok smo slavili 100. obljetnicu neovisnosti,
ljudi različitog porijekla
zatražili su pravo na san i preobrazbu zemlje
zanemarujući duh kolonijalizma koji ju je još progonio.
Na primjer, kulturna manifestacija afričkih korijena,
izvorna i moderna,
uvela je pojam brasilidade.
Iz favela je ušla u srce umjetničke avangarde.
Govorim o sambi,
koju su u Brazilu često progonili.
Unatoč snažnom neodobravanju lokalne buržoazije,
Pixinguinha i Donga uveli su je u moderni Pariz.
Tako je bend Oito Batutas ušao u povijest.
Mi smo Batutas
PIXINGUINHA GLAZBENIK
Dolazimo iz Brazila Sve je dobro
Mi smo Batutas
Svi će plesati sambu
Znate što je ludo? Iste se godine kad samba osvaja svijet
događa potres u umjetnosti
čiji je epicentar bila pozornica na kojoj ću nastupiti.
Tjedan moderne umjetnosti 1922.
Pojam ovdašnje umjetnosti zauvijek se promijenio.
I sambisti, koji su nedvojbeno moderni, kao i modernisti,
koji nisu ni znali da žele više sambe u svojoj umjetnosti,
napuštaju tradicionalne ideje,
što će imati velikog odjeka.
Iako se radilo o elitnoj skupini pretežno bijelaca,
modernisti su tražili umjetnost s brazilskim bojama,
a Tjedan moderne umjetnosti bio je tek početak.
Zeleno i žuto nije izostavljeno,
ovjekovječeno na slici Žuti čovjek Anite Malfatti.
Što se tiče sambista, uglavnom siromašnih muškaraca i žena,
gotovo svih crnaca ili mestika,
predstavljali su „pravi Brazil“ prema Machadu de Assisu.
Oba su se pokreta odvažila na promjene.
Govorili su: „Imamo samo sebe.”
Prijateljima ostavljam svoj pandero
Pitali su me jesam li upoznao Mária de Andradu.
Imao sam čast
biti njegov prijatelj
i da me citira.
Ne obraćaš više pažnju na mene
Za mene više ne vrijediš
Deixa Falar bilo je ime
koje su Ismael Silva, Bide, Brancura i drugi
dali onome što će postati osnova za školu sambe.
Zašto „škola sambe“?
U ovoj smo četvrti imali učiteljsku školu
u kojoj možeš postati učitelj.
Tako se za susjedstvo Estácio de Sá
pročulo da je susjedstvo škola sambe.
Susjedstvo Estácio de Sá bilo je škola sambe.
Bide je stvorio bubanj surdo koji je postao srce udaraljki,
kao i tamborim.
Ne znamo tko je izmislio tamborim, Bide ili Ismael Silva.
Pripadnici stare škole kažu da je Bide.
Napravio je surdo bubanj od limenke
i vreće za cement.
Uzeo je vreću cementa, smočio papir,
stavio ga na limenku za maslac od 20 kg,
pričvrstio žicom,
smočio papir još malo, zagrijao ga vatrom,
samo da poboljša zvuk.
I otišao na Estáciov trg.
Bide je otišao onamo s Deixa Falar i pripisuje mu se izum surda.
Zvali su me
Tu sam, što ima?
Zvali su me
Tu sam, što ima?
Došla sam odande
Kao djevojčica
Došla sam odande
-Samba, brate! -Tako je!
-Tako je. -Pokušajmo još jednom.
Vjerujemo samo sambistima.
-Samo se sambi može vjerovati. -Jedina je pouzdana.
Samba predstavlja Brazil.
Naša zemlja neće napredovati
udalji li se od sambe.
Ja sam samba…
Naš bend, Os Sete Modernos do Samba, svirao je u Meksiku.
Ondje su nas zvali Sedam vragova batucade.
Ja sam samba
Rođen sam u Riu de Janeiru
Ja donosim radost
CLARA NUNES PJEVAČICA
Od Joveline Pérole Negre, Jacksona do Pandeira,
uključujući Wilsona Batistu, Jaira Rodriguesa i drugih velikana sambe,
hip-hop je bio ondje davno prije našeg postojanja.
Ovo gorko-slatko voće, koje zovemo rap,
izraslo je iz velikog stabla.
Ako pažljivo proučiš njegove korijene,
naći ćeš sambu.
Ja sam samba…
Samba je nešto vanzemaljsko.
Stiže na mjesta na koja nitko nije išao.
Na primjer, 1997. godine,
pjesma „Coisinha Tão Bonitinha do Pai“
izabrana je da probudi Sojourner Rovera na svemirskoj misiji.
Naša je samba, prije svih kozmonauta,
dotakla tlo Marsa.
Zar nisi tatina mala slatkica?
Sambisti su oduvijek bili dio avangarde, utirali putove.
Pored svih teškoća, uvijek su znali unijeti lakoću.
Primjer je glasovir i glas Johnnyja Alfa.
Dobro znaš da sam dobar dečko
Tom Jobim dao mu je nadimak GeniAlf.
Mnogi ga smatraju pravim ocem bossa nove.
Utjecao je na glazbenike poput Elis Regine i Wilsona Simonala.
Nježno.
Snimljeno?
Sad to vidim kao film, Nave.
Album je strukturiran
tako da priča priču.
Upravo sam shvatio da se u „Principiji” radi o snu jednog dečka.
-Znaš? -Kvragu…
Budi se uz pjesmu „A Ordem Natural das Coisas“,
što je kao „dobro jutro“.
Kreće rano ujutro na posao.
Odjednom, dok odlazi na posao,
žena ga trči pozdraviti. „Pequenas Alegrias da Vida Adulta“.
Ozbiljno, buraz?
Moramo biti oprezni Dok smo na trapezu
Čak i ako nas moderno doba Dovodi do očaja
Ako je „lajk” poziv na mržnju U ovom slučaju
Poruka zdravog razuma je jednostavna
MARCOS VALLE SKLADATELJ
Držimo li se zajedno, bit ćemo dobro. Bit će nas više.
Držimo se zajedno.
„Pequenas Alegrias da Vida Adulta” skriva tajnu
koju je otkrio moj prijatelj Oga Mendonça.
Nasmiješio se i rekao: „Ovoj bi pjesmi dobro došao začin
koji rap ne koristi dovoljno, samba-rock.”
Rodno mjesto ove vrste sambe komadić je Afrike
u čudnom gradu São Paulu, poznatiji kao Sjeverna strana.
Samo promičem kvart? Nema šanse.
Ovo je rodno mjesto prve službene snimke
fuzije sambe i rapa, s The Brothers Rap.
Da Cor do Pagode nas je upoznao
Potičući ovaj rap sljedećeg naraštaja
Jer napisah ovaj rap Ponešto čudan
Tukuć' u pandero I uz žice cavaquinha
Tijekom godina i drugi su umjetnici isprobavali fuziju,
kao Athaliba e a Firma, Rappin Hood,
Marcelo D2, Quinto Andar i Racionais Mc's.
Postepeno su smanjili američki utjecaj,
pokazujući da je nemoguće cijeniti brazilsku mješavinu kultura,
a da na vas ne utječe lokalni duh.
Ambiciozan sam, popnimo se još stepenicu više.
Dok cijeli ovaj pokret dozrijeva,
moramo otići još dalje,
dati prostora novom žanru,
novom umjetničkom jeziku,
nečemu što u AmarElu zovem neo-samba.
Cartolina „Alvorada no Morro“ ,
„Sonho Meu“ Dona Ivone Lara,
„Bandeira da Fé” Luiza Carlosa da Vile
ili slavni „Trem das Onze” našeg voljenog Adonirana Barbose
slikaju točne slike i služe kao pouzdani povijesni dokumenti,
jednako izravne kao i pjesme budućih repera,
ali u drugom ozračju.
Zato će uvijek imati pobornika.
Stihovi, makar improvizirani,
odražavat će istinu u duši svakog pojedinca.
Što je divno kod sambista?
Nikad ne zaboravljaju male radosti odraslosti.
Hoću… Suočiti se s bilo čime za nju
Bilo kakvom bitkom
Za male radosti odraslosti
Hoću…
Biti na fronti kao ratnik
Čak i ako moram protiv cijelog planeta
Ili istrčati maraton i pobijediti
Vičući: „Ovo je za tebe, dušo!”
Hoću… Suočiti se s bilo čime za nju
Bilo kakvom bitkom
Za male radosti odraslosti
Hoću…
Biti na fronti kao ratnik
Čak i ako moram protiv cijelog planeta
Ili istrčati maraton i pobijediti
Vičući: „Ovo je za tebe, dušo!”
-Sviđa mi se. -I meni
-Pa… -Prekrasno!
-Nema dileme.
-Dobra. -Ima puno života.
-Kul, zar ne? -Vraški dobro.
Brate, pritisni Control S.
Spremi ovo, zaboga.
Zamisli da je sve nestalo.
-Hoćemo li? -Jedan, dva, tri.
Krećemo.
Sviraj zvečku s odlučnošću.
Jasno?
Katkad se osjećam kao fotograf. Ali ne običan.
Osjećam se kao brat iz pjesme Manoela de Barrosa,
koji se opisuje kao „fotografa nevidljivog“.
Meni je pisanje kao da možeš putovati kroz vrijeme.
Mogu biti ovdje i sad
ili posjetiti prošlost i budućnost
i dijeliti te osjećaje.
Naučio sam to gledajući mamu kako obrađuje zemlju.
Nakon što sam pročitao što je Mandeli značio vrt u zatvoru,
ganula me spoznaja da toliko divnih misli
stane u sjeme.
Gđa Jacira i Nelson Mandela
naučili su me poštivati vrijeme i povezati se sa životnim ciklusom.
Zbog ove intenzivne dugogodišnje vježbe osjećam se kao cjelovita osoba.
Ništa na svijetu Nije ljepše
Od sveg srca
Iz najdubljeg kutka moje srži
Za ovaj uništeni svijet
Moji su stihovi poput ljubavnog pisma
Djeca, smijeh, prozori
Flert, pletenice, žuti pamuk
Crvene nijanse crjepova Pucketanje iskre
Kao da si unutar slike
Nada se slika akvarelom
Šum radija, televizora i sapunica
Put pčela Žamor ovaca
U tvojim ušima A život ide dalje
Na pločniku Neustrašivi radnik
Nepromišljeni vozač Gdje sve počinje
Vjetar smiruje brzinu Za svaki eklektičan novi zvuk
DJ-evi vrte klasiku Lijepi apsurd
Gušeća metropola
To su nekropole Koje se ne dodiruju
Pa se sudaraju s nečijim snom
Nedjeljni ubojice
Zaustavljaju sve lijepo
Svi koji osjećaju isto Moji su prijatelji
Ovo je od sveg srca
Iz najdubljeg kutka moje srži
Za ovaj uništeni svijet
Moji su stihovi poput ljubavnog pisma
Od sveg srca
Ovo je od sveg srca
Iz najdubljeg kutka moje srži
Za ovaj uništeni svijet…
Po dućanima rabljenih ploča satima sam tražio ploče.
Novaca je bilo malo pa nisam smio pogriješiti.
Čitao bih sve specifikacije
dok nisam smislio jednostavnu, ali učinkovitu metodu.
Ako je ploča nosila njegovo ime, nisam se trebao brinuti.
Njegovo je ime postalo pečat kakvoće.
Bio je moj anđeo dobre glazbe.
Počeo sam skupljati ploče ovog velikog glazbenika.
Jednog sam dana išao slušati prijatelje na festivalu Brasilintime,
gdje su svirali DJ-evi i klasični bubnjari.
Samo velikani.
Dame i gospodo,
zadovoljstvo mi je, čast mi je
i moj je san moći vam predstaviti
jednog od najboljih bubnjara u povijesti Brazila.
Wilson das Neves!
WILSON DAS NEVES BUBNJAR I SKLADATELJ
Gledao sam odozgora i nisam vidio ništa drugo.
Vidio sam samo ćelavca koji je rasturao
i izgledao opako dok je svirao.
Mnogo godina poslije pozvali su me na projekt
gdje sam mogao snimati s bilo kojim umjetnikom.
Kojeg izaberem.
Odmah sam se sjetio imena na pločama.
Ali što bih mogao ponuditi
nekome tko je surađivao s titanima brazilske glazbe?
Morao sam varati. Napisao sam pjesmu sazdanu od fraza
iz pjesama koje je on snimio. Odao sam mu počast.
Tako sam se suočio s čudovištem licem u lice.
I nikad se nismo razišli.
Koje sam ja sreće!
Hvala, g. Wilsone Na vašoj svetoj glazbi
Leninha hoće da poslušam pjesmu. Slušam samo kad snimam!
Zaboravit ću do sljedećeg dana, kao sve.
Sjećaš se Wilsona das Nevesa?
Moj prijatelj Wilson, naravno.
Putujemo i surađujemo…
-Napisao je melodiju? -Da.
Jebote!
-Onda trebam poslušati. -Bez brige.
Trebao sam poslušati.
Dugo smo se borili da postanemo važan oblik umjetnosti.
Izgradili smo to tijekom proteklih godina,
zadnjih deset godina, razumiješ?
Posljednjih deset godina, čak i malo prije toga,
nismo se morali nikome dokazivati.
Ali naša se umjetnost stalno mijenja.
Uspjeli smo razviti oblik izražavanja
definirajući konture brazilske rap glazbe.
Kad imaš prijatelja Imaš sve
Žalim budalu koja se zeza s nama.
Već se pet godina bavim ovom idejom.
I prije nego što je postalo loše
shvatio sam da trebamo nekakvo uporište.
Trebalo je utvrditi neke vrijednosti,
poput važnosti vjerovanja.
Ovaj će me sjebati!
Kao spuštanje niz stijenu Bez užeta umreš
Jezivo Čak i s tamom iza ugla
Kvragu, umalo sam zaboravio!
Povremeno dizajniram odjeću pa održavamo revije.
Bila je kasna večer, dovršavao sam modele za Tjedan mode.
Prošlo je izdanje bilo nevjerojatno.
Odali smo počast sambi.
Na najvažnijoj pisti Brazila
bili su moja mama gđa Jacira,
Fabiana Cozza i Wilson das Neves.
Dame i gospodo, Wilson das Neves. Utjelovljenje sambe!
Divan je osjećaj podariti cvijeće ljudima kojima se diviš
dok ih još mogu mirisati.
Te sam večeri dok sam radio primio poziv.
Žena mi je donijela mobitel ozbiljnog izraza lica.
Moja prijateljica Margarete javila mi je tužnu vijest.
Naš voljeni majstor, Wilson das Neves,
više nije bio među nama.
Plakao sam danima.
Ali tugu bi mi uvijek prekidalo neko smiješno sjećanje.
Sjetio bih se da je rekao:
„Ma ti ne znaš što radiš, sine!”
Kao i obično, Wilson je imao pravo.
Nekoliko mjeseci poslije uspio sam kazetu koju mi je poslao
cijelu preslušati bez plakanja.
Neprestano sam slušao njegove melodije.
Thiago Jamelão i ja krenuli smo u studio kako bismo ih harmonizirali.
Kad smo ušli u studio
dugo smo kao u snu testirali akorde
i kad sam se probudio, imali smo savršeno zaokružen ciklus.
Njegova je glazba ispunila studio.
Osjetio sam njegovu prisutnost, jaku kao i uvijek.
Smiješio sam se, misleći,
„Kad imaš prijatelja, imaš sve.”
Kad imaš prijatelja Imaš sve
Ako te bunar proguta Spasit će te s dna
Osjećaj je tako nevjerojatan Da je sav stres lako prevladati
To je sigurno mjesto Kad stvari postanu sulude
Kad imaš prijatelja Imaš sve
Kad meci lete, brate Pretvara se u štit
Spreman na sve, doista, bilo kad
Rame za plakanje nakon smaka svijeta
Biti braća kao Gil i Caetano
To je rijetkost u ovom ludom svijetu
Naišao sam na mnogo teškoća
Ali vratio sam se I neću odustati
To je kao rokoko stil Čiji je Aleijadinho bio kralj
Dar bogova Toliko smijeha
Kao u katekizmu
Pitao sam i Oxalu i Gospu
Na kojem katu sad živiš? Posjetit ću te jednog dana
Moji omiljeni stihovi.
G. Wilson je preminuo.
Zato pitam: „Na kojem katu sad živiš?”
Moji najdraži dijelovi do sada…
Prolazeći kroz sve to, mislim na Oswalda de Andradea,
još jednog modernista.
U svom Manifesto Antropófago rekao je: „Drugi su ono što me zanima.”
Na kraju krajeva, naše postojanje nema smisla bez drugih.
Samba je to znala otpočetka.
DRUGI ČIN ZALIJEVANJE
Jaime de Almeida, kapetan Flamenga. Pet puta prvak sa svojom ekipom.
Tijekom jednog od treninga
jedan od menadžera kluba nešto je predložio Jaimeovoj obitelji.
Htio je da njegova sestra radi kao pomoćnica u njegovoj kući.
Mnogo godina poslije tijekom intervjua
djevojčica je ovako ispričala priču.
„Upravo smo izgubili oca.
Neko sam vrijeme čuvala bogatu djecu.
Crna djeca rano počnu raditi.”
Menadžer Flamenga ponudio mi je posao,
da radim kao kućna pomoćnica, od onih što žive u kući.
Toliko sam se opirala da su me morali vratiti.”
Djevojčica je odrasla.
Diplomirala je filozofiju i povijest,
postala važan mislilac
i primjer izvanrednog pojedinca našeg doba
kroz svoje lijepe i moćne ideje.
Zove se Lélia Gonzalez.
Egipćani su bili crnci.
Egipatska civilizacija,
prva civilizacija koja je postojala na planetu Zemlji,
prenijela je sve znanje
takozvanoj zapadnoj civilizaciji.
PANAMCI… AMERIČKA INVAZIJA…
Uvijek mi bude neugodno
jer…
kao da
moram zastupati feminizam crnkinja.
Zašto se vi ovdje, u Brazilu,
morate zagledati u Sjedinjene Američke Države?
Ne razumijem.
Mislim da sam ja naučila više od Lélije Gonzalez
no što vi možete naučiti od mene.
Za Léliju Gonzalez,
doprinos crnaca ovoj zemlji
stvorio je njezinu kulturu.
Zbog toga ovdje ne govorimo portugalski.
Govorimo „crnogalski“.
Mnogi vjeruju da je Lélia pionir u studijama intersekcionalnosti,
preklapanju društvenih identiteta
i njihovom odnosu sa strukturalnom opresijom.
Teorija koja je tek nedavno popularizirana u našem društvu.
Borimo se, drugovi,
da eksploataciji i ugnjetavanju u našoj zemlji dođe kraj.
DAN CRNAČKE OSVIJEŠTENOSTI
Brazil nije rasna demokracija.
Prije nego što postane rasna demokracija,
naša zemlja mora postati demokracija.
Lélia je objasnila da crnkinje trpe trostruku diskriminaciju
Diskriminirane su na temelju spola, klase i rase.
Tri su puta diskriminirane.
U 450 godina postojanja,
u gradu São Paulo samo su dvije crnkinje
izabrane u državnu skupštinu.
Prva žena koja je izabrana bila je Theodosina Ribeiro,
a druga sambista,
koja je također nastupala u Municipalu,
godine 1975.,
kuma rapa, Leci Brandão.
Rađa se novi vođa
Na brdu Pau da Bandeira
Rađa se novi vođa
Na brdu Pau da Bandeira
Da čujem pljesak!
Za mene, taj Lecin podvig
jednako je hrabar
kao kad je postala skladateljica za školu sambe Mangueira.
Prva je reakcija bila predvidljiva.
Djevojka se hoće pridružiti tradicionalnim skladateljima Mangueire.
Nijedna žena nikad nije pokucala na njihova vrata.
Kad sam to učinila, bila sam jasna
i uspjela uvjeriti uglednu gospodu.
Candeia je osnovao Rekreacijski klub crnačkih umjetnika i školu sambe Quilombo.
To nije bila samo škola sambe.
Kao što ime govori,
Quilombo se za vrijeme „olovnih godina“ zalagao za slobodu
kako u stihu, primjerice u samba-enredu „Ao Povo em Forma de Arte”
tako i u prozi, uzdizanjem organskih intelektualaca
kao što su učitelji Elton Medeiros, Paulinho da Viola,
Wilson Moreira i Nei Lopes.
Djelovala je kao prava škola popularne kulture.
Profesorica Lélia Gonzalez također je ovdje podučavala.
Lélia je Candei ponudila mjesto u svojoj krntiji
da joj se pridruži na važnom putovanju u São Paulo.
Candeia je već bio lošeg zdravlja
pa nije mogao ići.
A krntija ju je iznevjerila i pokvarila se na putu.
ZRAČNA LUKA
Ali to nije spriječilo Léliju Gonzalez da dođe
i zastupa Candeiju i Quilombo.
Njezino su odredište bile stepenice ove zgrade.
Prisustvovala je prvom javnom prosvjedu
organizacije koja će preobraziti našu povijest.
Ovdje je osnovan Ujedinjeni pokret crnaca.
No moramo spomenuti još nešto.
Četrdeset godina prije,
godine 1938.,
proslava 50. godišnjice ukidanja ropstva koju su organizirali
preostali članovi Brazilske crne fronte
također se trebala događati blizu Municipala.
Nažalost, događaj se nije proslavio,
unatoč svim naporima
tadašnjeg načelnika Odjela za kulturu Mária de Andradea,
našeg omiljenog modernista.
Činjenicu da smo ovdje, na ovom mjestu,
koje je uskraćeno našim precima,
možemo zahvaliti znoju i krvi mnogih ljudi.
Na vrhuncu vojne diktature bilo je ljudi
koji su bili dovoljno hrabri da ustanu protiv države i ubojitog rasizma
te rekli da ova zemlja mora priznati
važnost crnaca u brazilskom društvu.
Danas su ovdje neki ljudi
koji su bili na stepenicama Municipala 1978.,
boreći se protiv rasizma.
Ovaj je trenutak za mene čaroban jer ste vi ovdje,
jer je naša prisutnost povijesno postignuće.
Zamolio bih da ustanu.
Naši braća i sestre iz Pokreta.
S ovih stepenica,
odavde iz São Paula za cijeli Brazil,
Ujedinjeni pokret crnaca nastavit će se boriti.
Najljepša vam hvala.
Bez vaših snova, bez vaše borbe,
ovo ne bi bilo moguće.
Posvećujem im sljedeću pjesmu.
Moja koža boje Luanda Lobi aruanda
Kao T'challa , Wakanda Otrov, crna mamba
Hrpa metaka Koja su ovdje pravila?
Večeras će biti više krvi Nego u hotelu Ruanda
Doba je počelo ludo
Pantera na slobodi Pokazuje pandže
Ponio sam noć kao kamuflažu
Osvetnik sam, osvećujem bol Onih koje su razbile brzine
Dok ti si puč, ja sam sabotaža
Mistik Tisuću orisha u panteonu
Bijesan, useljenike Privodim kraju kao lav Tsava
Idem duboko, zaista Ne sputavaj me, gore je
Čudovište, lubanja, vibranij Raskomadat ću te
Bljesak, poput Usaina Bolta 10 000 volta
Pljesak mojih predaka, čuj Ta-Nehisi Coates
Sjećanje je dugo Ljutiti se lako
Priča se da sam se vratio kao puška
S odlučnošću Razumom i hladno, brate
Ako bude problema Bolje da se vratimo
-Poput Crne pantere -Vratio sam se
Poput Crne pantere
S odlučnošću Razumom i hladno, brate
Ako bude problema Bolje da se vratimo
-Poput Crne pantere -Vratio sam se
Poput Crne pantere
Na mom je krovu Dora Milaje
Skoknula u posjetu Vrlo Nicki Minaj, fatamorgana
Mirage mlažnjak, visok let
G. Spock je vrh Green Lantern, Static Shock
Za novo Crveno more Novo putovanje
Da vide kraljeve u ogledalu Moja olovka stvara
Rua, Wu-Tang, Superman, više tehnologije
Simbolično poput vodiča U hladnim noćima
Razbit ću ih Rugaju li se crnačkoj kulturi
Kasparov nazdravlja mateom Ček-matira
Protiv sam gospodara robova Za neovisnost
Poštuj moj trenutak Ne budi derište
Ako si Stan Lee, Spike Lee Ili Bruce Lee
Zauzimam Brazil U stilu Mauricia Kubruslyja
Kao Solange u A Seat at the Table Crna ili tamnoputa?
Ne znaš li Zovi je princezom
Samospoznaja, samopomoć Tijek vremena
Kao uzorci, kao Buddha
Ljubav za tisuću knjiga Kao Gabo ili Neruda
Tko se oženio olujom Ne brine se za kišobran, kužiš?
S odlučnošću Razumom i hladno, brate
Ako bude problema Bolje da se vratimo
Ova će noć zauvijek ostati u našim srcima.
Doista, čovječe.
Da nas podsjeti da sloboda nije trajna.
Uvijek se moramo boriti za to.
I nastavit ćemo se boriti za nju.
Kao traktor. Maknite nam se s puta!
S odlučnošću Razumom i hladno, brate
Ako bude problema Bolje da se vratimo
-Poput Crne pantere -Vratio sam se
Poput Crne pantere
Moć simbola.
Što su ti dečki i cure učinili?
Nisu znali što može biti. Bila je diktatura
u zemlji koja ubija crnce bez premišljanja.
Sljedećeg su dana svi mogli biti u zatvoru ili mrtvi.
No nadišli su strah,
stajali na tim stepenicama da bi stvorili moćan simbol borbe
i ujedinjenosti protiv rasizma.
Za vojsku, borba protiv rasizma bila je izravno povezana s komunizmom.
Sam je Simonal ispitivan jer je odao počast Martinu Lutheru Kingu.
Uz vaše dopuštenje, pjevat ću.
Pjesmu sam posvetio sinu,
nadajući se da se u budućnosti
nikad neće suočiti s teškoćama s kojima sam se ja suočavao
i katkad se još suočavam,
unatoč tome tko sam.
Da, imam tamnu kožu
Moj brat iste je boje
Ono što tražim od tebe Je da se boriš
Da, da se još malo boriš
Bitka je skoro gotova.
Na mjesto svakog crnca kojeg nema
Doći će drugi crnac
Boriti se i proliti krv ili možda ne
Pjesma može pomoći, brate
Slušaj moj glas
Bori se za nas
Najcrnja borba…
Mnogo je toga odatle proizašlo. No ništa nije novo.
Od trenutka kad su Afrikance počeli otimati,
voditi u nepoznatu zemlju,
morali su preispitati model kolektivne organizacije.
Primjerice, vjerska bratstva iz 17. stoljeća.
Crnci se organiziraju, skupe malo novca,
kupe slobode jedni drugima. I tako su uspjeli.
Polako su izgradili zajednicu za uzajamnu dobrobit.
Aristocrata je bio klub koji su izgradili crnci.
Ali se u njemu nije diskriminiralo kao u klubovima bijelaca,
gdje crnci nisu smjeli u bazen.
Svi su se prisutni mogli zabaviti.
Dakle, uzmete vjerska bratstva,
ono što su radili u Aristocratu
i kamo nas to vodi? Do generacije naših roditelja.
-Jesi li već bio ovdje? -Prvi put.
Kvragu, ovo postaje stvarno.
-Prvi put. -Nikad nisi bio ovdje?
Nikad, ni da se slikam.
-Ni kao turist? -Ne.
Odsad je naš.
Tamnoputi sam brazilski klinac, kužiš?
I stvarno moramo dubiti o tome.
Da svaka generacija više postigne.
Kad crnca zovu majmunom, svi ga gledaju
kako bi vidjeli njegovu reakciju.
Trebamo reći: „Prošlo je 500 godina, još to radiš?“
Nisam meta rasista. Njihova sam noćna mora.
Prevario sam smrt Sad znam kamo idem
Ovo nije bila sreća Tu sam gdje sam oduvijek želio biti
Ne vjerujem nikome
-A kamoli murji -Jebeš policiju
Novac u džepu Puls mi se smrznuo
Netom prije nastupa
Davno prije šuta
Bio sam s braćom Prije sve buke i ljubomore
Prevario sam smrt Sad znam kamo idem
Ovo nije bila sreća
Beskrajne ljutnje
Vjera odjeknu Kao katedrala
Sveto ko Tora Smrtonosno ko kobra
Proždrljivi morski pas Za orijentalno znanje
Pjesma čini Atlantik Kvantnom česticom
Nađi me u svakoj oluji Glasovi predaka
Hrabrost se ne može mjeriti Za mira
-Isus u 2,0 stilu -Dovraga, Isus 2,0
Hodam po vodi zaboravne tuge Daleko od nametnutih pravila
Bio sam ništa Danas sam beskonačan
Osjećam se kao izum nule
Ne umišljen, samo uvjerljiv
Vidi što rima čini ulicama
Od slobodne do plodonosne Svijet nas podnosi
Moja kasta, brzinom svjetlosti Ping-pong
Prestani srati Moj rasta um slavi
Rebalans yina i yanga
Poput filmaša tražim ulaz Glavni buraz
Ciljaj u čelo Bacaj Kim Jonga
Ja odlučujem imaš li posla s Kingom
Ili Kongom
Poput aztečkog zlata, dolazim iz neplodnog Sve je bilo Sahara
Obilje je cilj Meka
Ja sam Thomas Sankara Gradim iznova
Novorođenče umotano u picu
Kombinacija Vivare, Guevare, Lebare
Moja olovka zajebava „bijelu povijest” A svijet viče: „Ne prestaj”
Dosta fetiša s karavelom
Iskrenost, stani Nađi perspektivu
Razbijam Zovu to konceptom
Nekako donosim Šivinu ruku
Ovo je Bog Govori kroz moju braću
Ja ciljam i ubijam Klu
Samo oni koji su prevarili smrt Znaju da to nije bila sreća, nego Eshu
Nosim odijelo Da ih smetem
Podređen ili subverzivan?
Sve je bilo pakao Izokrenuh to
Cilj je vječnost, beskonačnost
TREĆI ČIN ŽETVA
Znaš kad su naše mame ili starice iz kvarta,
kad bi nam crnkinje govorile,
„Crnac si. Moraš biti deset puta bolji da budeš ravnopravan“?
Mislim da je i dalje tako, moramo učiti deset puta više,
jer je teren minsko polje u kojem ti je život bezvrijedan.
Žalost nad tvojim truplom je kraća.
Ako pogriješiš, što se može dogoditi bilo kome,
ljudi će teže opraštati ako si crno tijelo.
Kad su utjecajni umjetnici, nadahnuti francuskim futurizmom,
inaugurirali modernizam ovdje,
crni intelektualci u Francuskoj
dali su golem doprinos povijesti čovječanstva
s riječju od pet slova koja se ponekad koristi kao uvreda,
a katkad da se iskaže ljubav.
No njezina je glavna svrha izraziti ponos.
Ta je riječ „crnac”.
I sva ideologija koju nosi u svojim varijacijama.
Negritude, „crnilo“. Možeš to zacrniti.
Ovdje je nužnost pretvaranja tragedija u moć
bila jednako važna.
Jedan od najboljih primjera ovog sna bio je Abdias do Nascimento.
Osobito kad je osnovao Eksperimentalno kazalište crnaca
koje je stvorilo nove mogućnosti
za jačanje afro-brazilske kulture i vrijednosti.
Jednom je u inozemstvu Abdias gledao predstavu
gdje je glavnog lika glumio bijelac lica obojanog u crno.
Ondje je odlučio stvoriti kazališnu družinu za crnce
da bi se borio protiv rasizma.
Sjećam se
broja ljudi
koji su došli savjetovati
da to ne učinim.
Da ne koristim „crno” u imenu,
jer bi to uzrokovalo neuspjeh inicijative
prije nego što je uopće pokrenuta.
U tom smislu,
bio sam…
apsolutno nepopustljiv.
To je moralo biti crno kazalište.
Kazalište za crnce.
Glumac, likovni umjetnik, pjesnik, pisac, dramatičar,
profesor i političar.
Čak je postavio drame u zatvoru Carandiru
sa zatvoreničkim postavom.
Abdias do Nascimento bio je sve to,
a nikad se nije prestao boriti za ljudska prava crnaca.
U svojoj umjetnosti odao je počast ljudima kao što su Luís Gama,
pjesnik i odvjetnik abolicionist.
Pravi futurist
kojeg se može smatrati pretečom negrituda,
desetljećima prije no što je ta riječ došla do naših obala.
Baš kao Candeia i Lélia Gonzalez s Quilombom,
Abdias je umjetnošću uzdigao našu kulturu,
da ona bude više od zabave
i pretvorio je u vrlo moćno političko oruđe.
Eksperimentalno kazalište crnaca svijetu je predstavilo
zvijezdu kakva je bila Ruth de Souza.
Kad pomislim na Ruth de Souzu
shvatim,
da je talent te žene bio iskorišten,
kao velike glumice kakva ona jest
lako bi postala
najbolja glumica brazilske televizije.
U zadnje vrijeme jest na televiziji, ali je već snimala filmove.
Ruth de Souza bila je crna prva dama brazilskog kazališta,
prva crna glumica u glavnoj ulozi na brazilskoj televiziji,
crna prva dama filma.
Dobila je stipendiju i studirala na Howardu i Harvardu.
Bila je prva brazilska glumica nominirana za Zlatnog lava
na Filmskom festivalu u Veneciji.
Ako to nije avangarda, ne znam što jest.
Nismo imali novaca za produkciju moje prve drame, Car Jones.
Nismo imali novac ni mjesto održavanja.
Rekla sam bez imalo razmišljanja: „Zatražimo Municipal“.
Bio mi je jako lijep.
Posjetili smo gradonačelnika i dao nam je 25.5.
Zapravo, 8.5. Kraj rata.
Dan kad je rat završio.
To me dirnulo. Vani je bio vatromet.
Kao da su slavili moju prvu ulogu.
S vjerom onih Koji promatraju
S klupe
Gol koji smo najviše trebali
Lopta na stativi
„Ismália“ je prvotno trebala udružiti dvije dive našeg kazališta,
Ruth de Souzu i Fernandu Montenegro u duetu.
Nažalost, gđa Ruth de Souza preminula je dok smo bili na turneji po Europi,
nekoliko tjedana prije snimanja.
Ni naši snovi Nisu bez prepreka
Glumica Ruth de Souza pokopana je danas u Rio de Janeiru.
Bila je prva glumica crnkinja koja je nastupila
u Municipalu u Rio de Janeiru.
Sreća bijelaca je potpuna
Sreća crnaca
Umalo…
Nitko nije ušao studio i rekao: „Ovako ćemo.”
Kužiš? Bio je to eksperimentalan proces.
Nave i ja surađujemo već 12 godina.
Pojačao si taj ritam.
Već je bilo sjajno. Pola je mog posla već bilo odrađeno.
Skroman si. Sad ima puno više teksture.
Kako si ga razlomio da ubaciš drugi ritam.
Nakon 12 godina napokon imamo tehnička i financijska sredstva
da možemo reći: „Marlon ovdje svira trombon“.
Vibra je tako luda da se odjednom pridružio Marcos Valle.
Shvatiš: „Fernanda Montenegro je ovdje“.
Glumila je Gospu u O Auto da Compadecida i sudjeluje u projektu.
Bok. Lijepo te vidjeti.
-Kako si? -Dva poljupca.
Snažna interpretacija gđe Fernande u „Ismáliji”
pruža nam utjehu pred ponorom
za koji nas katkad uvjere da je naša sudbina.
Volim ovu pjesmu. Mislim da je duboka, velika.
Odlučio sam je snimiti sad
jer mislim da govori o našem vremenu.
To je točno. Ovdje se nalazimo.
Ako si poludio u tornju, ne sanjaš.
-Velika nam je čast. -I meni, znajte to.
Da je bar u životu kao u stihovima.
Baš kao tekst.
Sranje od zemlje To mediji vole
Daju neuspjeh
A traže medalje Od trkača s prijelomima
Izbodenih leđa Raščetvoreni obavezama i normama
Ali otupili smo i kažemo Jednog će dana sve biti u redu
Diploma znači manumisiju A moja boja nije uniforma
Crni životi su važni, bravo
Nakon 80 metaka Napokon shvatiš
Da postoji svijetla koža i ciljana koža
-I strijelac je nosio uniformu -Opet
-Tužitelji nisu ni bili ondje -Zli
Jer crno mrtvo tijelo Nalik je hit singlu
Svi to vide Ali nije važno
Pogledao sam u zrcalo Ikar pogleda mene
Budi oprezan Nemoj letjeti preblizu suncu
Ne podnose tvoju slobodu
Zamisli se kao kralja Lešinari te žele kao narkomana
Da kažu: „Znao sam!“ Na kraju
Svi smo Ismália
Ismália
Težiš nebu Završiš na tlu
Svaki crnac je Ismália
-Ismália -Ismália
Težiš nebu Završiš na tlu
Prvo ih otmite
Opljačkajte ih Lažite o njima
Poričite im Boga, vrijeđajte ih Razdvojite
Ako se jedan od tih snova usudi pobjeći Zaustavi ga
Neka se svađaju S mecima koji ih probiju
Čovječe, nažalost Na mjestima gdje je sunce vruće
„Zaklati” još znači Samo napuniti lijes drugog djeteta
Bio bi zvijezda Postao medalja kretena
Koji nosi istu boju Koja je ubila njihove pretke
Prva plaća Dvije policijske odore
Tri crna klinca na stražnjem sjedalu Boje kao Racionais
Pet narušenih života Zlatni i brončani dečki
Pucnjevi, pucnjevi Taj je dječačić upucan 111 puta
-A strijelac je nosio uniformu -Ismália
Oni koji su uperili prst Nisu ni bili tamo
Razdvajanje crnaca Uz strogi pogled onih
Koji imaju sve osim boje U svijetu u kojem je boja najvažnija
Kad je Ismália poludjela
Otišla je u toranj da sanja
Vidjela mjesec na nebu
Drugi mjesec u moru
U snu u kojem se izgubila
Okupala se mjesečinom
Htjela se popeti na nebo
Htjela se spustiti u more
U vlastitom buncanju
U tornju je počela pjevati
Bila je blizu neba
Bila je daleko od mora
Kao anđeo, visjela je
S krilima za letenje
Htjela je mjesec s neba
Htjela je mjesec iz mora
Krila koja joj je Bog dao
Široko su lepršala
Duša joj se popela u nebo
Tijelo joj je otišlo u more
Umjetnike s brda progonili su svim sredstvima.
Brazilska država brzo je dodala u svoje zakone
djelotvorno sredstvo za ušutkivanje našeg kulturnog bogatstva
kroz pravni instrument poznat kao Zakon o skitnji,
koji se godinama koristio za zatvaranje izvođača sambe i capoeire
i suzbijanje candombléa i umbande.
Bio sam uhićen jer sam držao tamborim.
Nisam ni svirao. I uhićen sam.
U kojem desetljeću?
To je bilo '41.
Tada šef policije nije dopuštao instrumente sa zateznim šipkama.
Jer bi crnci mogli koristiti šipke kao oružje.
Isti je taj zakon korišten
da se zatvore prostitutke i progone transseksualci.
Ono najluđe je da je taj zakon i danas na snazi.
Bit ću skitnica
ZATVARANJE NEZAPOSLENIH JE ZLOSTAVLJANJE
ZAKON O SKITNJI: LAŽNA UČINKOVITOST POLICIJE
-Stanovnici favele ne šeću. -U našem si domu.
Zamisli da imate operaciju kad snimamo spot
i Emicida bude zatečen? Sve bi otišlo kvragu.
Tako si visoka.
Mislim da smo združili naše borbe.
Ja mislim da
raščišćavamo maglu
zbog koje doživljavamo naše borbe odvojeno.
Ne možeš se napola boriti za slobodu.
Od trenutka kad počneš razmišljati o rodu,
o klasi i rasi,
postoje dva načina.
Jedan je licemjeran, misliš samo na sebe.
Drugi je: „Ako želimo ovo za nas, želimo to za sve.”
-Jesam li ovdje? -Da.
Ti i ja.
Kad se udružimo, primijetimo da imamo vrlo slične priče
i da je smiješno biti u odvojenim pokretima.
Htjela sam izazvati Emicidin stih.
Mislim da je to žestoko.
I ovo.
Izaziva me kao da sam nova u ovome. Ja sam reper.
Bio sam na događaju pod nazivom Kuća stvaratelja.
Učinio je nešto s pjesmom
da sam se naježio.
Jedna je trans djevojka
ušla i pjevala. Rasturila je.
Sama je prošla pistom, pjevajući te stihove.
Zaustavila bi se i ponavljala…
Lani sam umrla
Ali ove godine neću
To me jako pogodilo.
Počeo sam slušati Belchiora bez prestanka i pitao se kako to nisam shvatio.
Baš kao što prizma rastavlja bijelo svjetlo na mnogo boja,
u AmarElu bih htio predrasude rastaviti na mnoge druge mogućnosti.
Ovako želimo reći braći i sestrama na cesti
da ne smiju odustati.
Radi se o upotrebi moći ljubavi,
što svi ljudi mogu,
stvorimo tu vezu.
Kao da se otvorio portal,
i svi su gangsteri prije mene rekli:
„Brate, izađi.
Život ima značenje samo kad se povežemo, kad se okupimo.”
A kad pjevamo s Majur i Pabllom
kao da se cijeli svijet okuplja oko nas.
Fela Kuti je rekao da je glazba oružje.
Razbiti lance mržnje i ogorčenosti
ono je što želimo kad s Belchiorom pjevamo ovu pjesmu.
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Ja sam rijetka pasmina Sjajim u mraku
Jedinstven Izravno iz kvarta
S kapuljačom, s vrha brda Ja i moja braća
Moj pištolj u džepu I neraspoložen
Samo Bog i ja znamo Kako je nemati ništa, biti izgnan
Izreži svijet rimama Ili možda zapešća?
Život nam se mjeri bogatstvom Bezvrijedni smo
Jutros nije bio šut Nego poziv u pomoć
Ogorčenost je poput tumora Truje korijenje
Gdje publika Samo želi biti sretna
Svi nose glave u oblacima
Gdje je novi trend depresija Prerušena u godišnji
Moja je baka govorila Lako je mrziti vraga
Teško je živjeti u paklu
Shvaćamo
Staro trulo carstvo Nije te shvaćalo ozbiljno
Želi da odapneš
Usprotivi se
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dopustite da govorim Glasnije od mojih ožiljaka
Samo su dodaci Ne bi ni trebali biti ovdje
Dopustite da govorim Glasnije od mojih ožiljaka
Toliko boli, kradu nam glas Znaš što je ostalo od nas?
Hodajuće mete na ulici
Dopustite da govorim Glasnije od mojih ožiljaka
Želim živjeti, ne samo preživjeti
Ako život je preživljavanje Ne dirajte mi trenutke
Napokon, dopustite da govorim Glasnije od mojih ožiljaka
Najgori je zločin Dopustiti da me traume definiraju
Time neprijateljima dajemo pehar I ušutkavamo sebe
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Ruke gore, Municipal! Hajde!
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
Dosta krvarenja, dosta plakanja
Lani sam umro Ali ove godine neću
VJERUJ U SVOJ AXÉ
Kazalište Municipal,
Pabllo Vittar i Majur!
Laboratório Fantasma kolektivni je san.
Koji je počeo prije nego što smo se materijalizirali na ovoj razini.
Wilson das Neves rekao nam je:
„Možeš prepoloviti jednu cigaretu. Cijelu kutiju već teže.“
Na taj nam je način rekao
da se držimo zajedno i ostat ćemo jaki.
Ovakve stvari jačaju ono što predstavljamo.
Ojačani, možemo se boriti protiv svih tih golemih čudovišta.
Ali postoji detalj.
Doista sitan.
Točnije,
mikroskopska sitnica zadat će udarac danteovskih razmjera.
Prvi smrtni slučajevi zbog COVIDA…
Dosegli 10 000 smrti…
U Brazilu više od 60 000 mrtvih…
Vidimo ranjivost radnika
koje ne šalju kući u ovom trenutku društvenog distanciranja.
Dobro jutro. Kako si?
Nemam dobre vijesti.
Sve je gore u Brazilu.
Trebamo potpunu promjenu plana.
Ne znam kako će biti,
ali već smo počeli otkazivati koncerte,
dobili zahtjeve za otkazivanje.
ČESTO PERITE RUKE
Ne idemo ni na Drikovu turneju po Europi.
A sad stiže ovamo, brate.
Jer broj slučajeva brzo raste.
Da vidimo što će biti sljedećih dana,
ali htio sam ti reći, situacija je teška.
To je sve. Vidimo se!
Evo nešto vrlo reprezentativno.
Prva žrtva COVIDA u Brazilu bila je kućna pomoćnica.
Zarazila se virusom od poslodavca.
Simbolično je.
Siromašni se lakše zaraze,
a klasne razlike onemogućuju najsiromašnijima,
koji su vrlo često crnci,
da se oporave. To je ono što se čini beznadno.
Za drevne Jorube ništa nije novo.
Sve što se sada događa već se dogodilo.
Dakle, imate pandemiju uzrokovanu virusom
koji zarazi ogroman broj ljudi diljem planeta,
šireći strah i nesigurnost
i zatvori sve ljude u njihove domove,
gdje se osjećaju nesigurni jedni u druge i u budućnost.
Kad dobro razmisliš o prirodi stvari,
možeš predvidjeti stvari.
Jer priroda uvijek završi svoje cikluse.
Vrti se poput ploče na gramofonu.
Toliko smo putovali kroz vrijeme
da sam zaboravio nešto važno.
Prije točno jednog stoljeća
svijet je počeo pobjeđivati pandemiju španjolske gripe,
a jedno je kino angažiralo osam glazbenika da sviraju u predvorju,
da otjeraju strah i ponovno privuku ljude.
Tih osam glazbenika bili su naši Oito Batutas
koji su potom osvojili svijet.
Nije li čarobno pomisliti da je u takvom trenu
samba bila ta koja je ublažavala očaj,
ambasador okupljanja,
osmijeha i zagrljaja?
I zato volim tu izreku:
„Eshu je jučer ubio pticu
kamenom koji je bacio danas.”
Sve prilike koje imamo da popravimo neslaganja iz prošlosti
žive u sadašnjosti.
Zbog toga je, prijatelju, sve za jučer.
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Imamo samo jedni druge
Imamo samo
Ono što obilježava 21. stoljeće,
jest to što ljudi danas proživljavaju.
Crnim ženama pružamo veću vidljivost, snagu i ohrabrenje.
Danas svjedočimo procvatu onoga što je prije nekoliko desetljeća
zasadila gđa Ruth de Souza.
Prijevod titlova: Nikolina Novak