Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt greu de încadrat într-o categorie.
‎Voi fi primul african
‎și primul cântăreț și rapper urban ‎cu concert pe Stade de France.
‎Care erau șansele să se petreacă asta?
‎CU UN AN ÎNAINTE
‎- Tati, desenezi prea repede. ‎- Da?
‎- Nu, dar… ‎- Da.
‎MARRAKECH, ACASĂ LA GIMS
‎Când desenezi,
‎te simți liber.
‎Evadez desenând.
‎Am făcut liceul de artă. Voiam să desenez.
‎Voiam să locuiesc în Tokyo.
‎Voiam să mănânc tăieței.
‎Nu visam la un asemenea succes.
‎Dacă era după mine, nu cântam.
‎Ziceam: „Vreau să desenez. ‎Asta e calea mea.”
‎Tati, apoi poți s-o desenezi pe mami?
‎GIMS E CEL MAI ASCULTAT ARTIST ‎LA RADIOURILE FRANCEZE.
‎A VÂNDUT CINCI MILIOANE DE DISCURI.
‎A FOST ÎN TURNEU ÎN EUROPA, AFRICA, ‎ORIENTUL MIJLOCIU, ASIA, AMERICA DE NORD.
‎9 NOIEMBRIE 2018 ‎ZIUA DINAINTEA PREMIILOR NRJ.
‎CEL MAI IMPORTANT EVENIMENT MUZICAL ‎DIN FRANȚA.
‎Mai e o zi până la Premiile Muzicale NRJ.
‎Apoi începe turneul, în 17 noiembrie,
‎și se încheie în 28 septembrie 2019, ‎pe Stade de France.
‎Stade de France!
‎Bravo, băieți!
‎Cinci, șase, șapte.
‎Bine. Știi ce? Mă iau după tine.
‎Da.
‎Nu e ușor să gestionezi succesul.
‎Succesul nu te afectează doar pe tine.
‎Îți afectează familia ‎și pe cei din jurul tău.
‎E o afacere presărată cu fantezie,
‎dar e o lume necruțătoare.
‎Se trage pe bune!
‎Ai actori. Ai personaje.
‎Eu sunt unul dintre personaje.
‎Adevărul e că nu ne cunoaștem.
‎- Salut! Ce faci? ‎- Campionul!
‎Ce faci?
‎- Bine? ‎- Mereu o onoare. Super.
‎- E o plăcere. ‎- Mulțumesc!
‎Showbizul te poate distruge.
‎Poți ajunge la casa de nebuni. ‎Poți pierde totul.
‎Dacă ești prea sentimental,
‎cred că poate fi periculos.
‎Ce mai faci, frate?
‎Mă bucur să văd oameni adevărați, sinceri, ‎în lumea asta a showbizului.
‎În sfârșit, oameni sinceri!
‎- Deci, cum merge? Bine? ‎- Bine.
‎Showbiz.
‎- Mersi. Mulțumesc. ‎- Mulțumesc.
‎Mă tot gândesc la ce am auzit la TV.
‎- „După Rihanna…” ‎- După, da.
‎„…și spectacolul ei ‎cu «Russian Roulette» din 2010,
‎acesta e al doilea cel mai scump spectacol
‎din istoria premiilor NRJ.”
‎Ce nebunie!
‎Incredibil!
‎Pe bune.
‎PREMIILE MUZICALE NRJ
‎E un artist care bate recorduri.
‎E cel mai mare iubitor de muzică.
‎E cel mai mare producător de hituri.
‎Celebrii lui ochelari de soare ‎îl fac să iasă în evidență.
‎MANAGER
‎L-au ajutat să construiască un personaj.
‎DIMINEAȚA PREMIILOR
‎Îi cunoașteți călătoria, ‎i-ați ascultat toate albumele.
‎Ceinture Noire,‎ ultimul său album, ‎a depășit pragul
‎de 500.000 de discuri vândute ‎în șase luni.
‎ACORDATE LUI MAÎTRE GIMS
‎Când semnezi cu o casă de discuri,
‎ești primit cu aplauze și toate alea, ‎cu șampanie.
‎Dar, dacă albumul tău nu se vinde, ‎primești un e-mail:
‎„Îți reziliem contractul. Pa!
‎Dar hai să luăm prânzul ‎împreună poimâine!”
‎La asta mă refer când zic: ‎„showbiz blestemat.”
‎Trebuie să alegi ‎să lași prieteniile deoparte.
‎Nu amestecă showbizul ‎cu viața lui privată.
‎Nu există zi în care GIMS să nu facă glume ‎și să râdă.
‎Așa e el.
‎Glumește, se distrează pe seama lui, ‎râde cu oamenii.
‎Dar, când e GIMS, e altcineva. ‎Cu ochelarii, se transformă.
‎Când își pune ochelarii, ‎parcă își pune uniforma de lucru.
‎Își scoate inima
‎și se duce la serviciu.
‎CU CÂTEVA ORE ÎNAINTE DE CEREMONIE
‎HOTEL MARTINEZ
‎Asta e… geaca mea de turneu.
‎Mă mir că imaginea lui prinde ‎atât de bine în Franța.
‎Se dă mare.
‎Pe Instagram, vezi că e plin de bani. ‎Arată asta.
‎Ce e asta?
‎Zboară cu avionul privat.
‎Are haine mai scumpe decât casa mea.
‎E un om de succes, ceea ce e grozav,
‎dar, de cele mai multe ori, ‎asta nu prinde la francezi.
‎Franța îl place pe Zidane,
‎care nu se laudă, nu spune mare lucru, ‎e timid și rezervat.
‎Așa e o vedetă în Franța!
‎- Apari cu un trabuc! ‎- Nu e prea mult?
‎O să spună: „Nu-l votăm!”
‎Sunt surprins,
‎fiindcă are multe trăsături ‎pe care oamenii nu le plac,
‎totuși, oamenii îl iubesc.
‎E destulă charismă, cred.
‎E tare. Dar geaca e prea mică. Nu știu.
‎Există un paradox ciudat: ‎oamenii te judecă pentru ceva,
‎dar vor să te vadă ‎făcând asta în continuare.
‎Presa strigă: „GIMS, te rog! Vino aici!”
‎Îmi amintește de Zlatan Ibrahimović ‎când a venit la Paris.
‎Nu mai văzusem pe cineva așa de arogant.
‎Dar francezilor le-a plăcut de el. ‎Era Zlatan!
‎Blugi negri, machiaj de calitate,
‎tricou negru, lanț.
‎Adevărul e că oamenii vor să viseze ‎și să se întrebe mereu:
‎„O să-i vedem ochii?”
‎Dar, dacă-mi voi da jos ochelarii,
‎lumea va spune: ‎„Mai bine nu făceai asta.”
‎Cred că se consideră personaj de ‎manga.
‎Își dirijează cariera ‎ca un personaj de ‎manga.
‎Își zice Maître GIMS.
‎Ăsta e nume de personaj de ‎manga.
‎Atunci încep oamenii ‎să se străduiască să înțeleagă diferența
‎dintre artist și om.
‎Așa o să apar în poze.
‎N-au fost rănite animale!
‎E folosită faza.
‎- Ca în videoclipul tău pentru „Corazon”. ‎- Da.
‎N-are aer sălbatic.
‎Nu, nu chiar.
‎- Deci oamenii nu vor fi surprinși. ‎- Da.
‎Ea e directă.
‎E revoluționară.
‎„E penibil. S-a mai făcut.
‎Geaca aia e jerpelită.”
‎E foarte… implicată.
‎Mă enervează că nu suntem pregătiți.
‎Trebuia să ne uităm ‎la chestiile astea înainte.
‎Tu nu poți să… Înțelegi?
‎Puteam să-ți iau eu o blană. E tare.
‎Maître GIMS e…
‎E ușor!
‎Cred că e important pentru el
‎să aibă o imagine care să se potrivească ‎cu stilul de viață adoptat
‎și cu evoluția personajului său ‎căci, pentru mine, GIMS e un personaj.
‎Îmi place că GIMS e îndrăzneț,
‎fiindcă doar câțiva artiști ‎își pot permite asta
‎pe scena artei franțuzești.
‎Dacă mi se pare că ceva nu se potrivește ‎cu el sau cu imaginea lui, îi spun.
‎Asta îmi trebuie: ‎sinceritate, oameni obiectivi.
‎E foarte important.
‎Deoarece, când faci ceva ‎și toată lumea te laudă,
‎acele laude nu valorează nimic, ‎căci oamenii nu-s obiectivi sau sinceri.
‎- Fără ochelari, nu sunt siguri. ‎- Haide! Sunt camere.
‎- Fac pe bodyguardul. ‎- Așa.
‎Înapoi, vă rog! Scuzați-mă!
‎Așa. Pe aici, Beyoncé. Haide!
‎Pe aici.
‎Scuze, faceți loc!
‎Mă scuzați.
‎Scuze, nu e voie.
‎Scuze.
‎Mă scuzați.
‎Vrem spațiu!
‎- Suntem urmăriți. ‎- Știi ce urmează?
‎- Merg toți după noi? ‎- Rămân toți în fața magazinului.
‎Nu am ochelarii. O să mă filmeze lumea.
‎Nu-mi place. Nu mă simt bine aici.
‎Nu e un dialog real cu oamenii.
‎Mergi, nu te opri! ‎Dacă mă opresc, am pus-o.
‎Chestii albe pe mijloc. Nu!
‎Putem face o poză?
‎Oamenii vor să poze cu tine.
‎Nu te mai simți ca o ființă umană.
‎Nu te simți ca o ființă umană.
‎Ești în cușcă, urmărit și filmat.
‎Le auzi șoaptele.
‎Dar face parte din joc. Accept asta.
‎- Da, asta e. ‎- Nu arată rău.
‎Da, elegant.
‎Mă întreb cum să ne întoarcem la hotel.
‎Poate chemăm o mașină.
‎Nu e rău, nu? ‎Toți o să vorbească despre asta.
‎Unii spun că e latura noastră congoleză.
‎Că congolezilor le plac ‎chestiile strălucitoare.
‎Am avut atât de puține în trecut, ‎încât acum vrem să ne lăudăm.
‎Dar știu cum e ‎și când nu e în pielea personajului.
‎E foarte, foarte modest. ‎Nu-ți vine să crezi.
‎Adică…
‎în realitate,
‎el nu este deloc ca GIMS, ‎este exact opusul.
‎Are două laturi opuse.
‎Așa e el. ‎Uneori, e strălucitor, alteori, e discret.
‎Uneori, cântă, alteori, cântă rap.
‎Bună! Nu prea am timp, scuze.
‎Bine?
‎În timp ce mergem? Se poate așa?
‎- Doamne, te iubesc. ‎- Mersi!
‎- Mulțumesc!
‎Erau mulți oameni!
‎Trebuie să intri-n pielea personajului,
‎Poate că ești trist, ‎poate că ai primit vești proaste,
‎nu contează!
‎Tu aparții mulțimii.
‎Dacă mulțimea vrea poze,
‎stai la poze. ‎Dacă nu faci asta, ești nenorocit.
‎10 NOIEMBRIE 2018 ‎CEREMONIA PREMIILOR MUZICALE NRJ
‎Maître GIMS urcă pe scenă diseară.
‎Vorbeam și râdeam ‎de parcă eram la noi în cartier.
‎Vorbeam și…
‎„Da, omule, îmi plac țoalele tale!”
‎„Da, sigur!”
‎Apoi auzeam: ‎„Dadju! GIMS! O poză, vă rugăm!”
‎Așa că te duci și faci pe starul.
‎Ca americanii.
‎Showbiz!
‎Așa e în showbiz.
‎Da?
‎Maître GIMS!
‎Îmi place să câștig. Îmi plac victoriile.
‎GIMS E NOMINALIZAT LA PATRU CATEGORII.
‎NU CÂȘTIGĂ NICIUN PREMIU.
‎Da, sigur că doare.
‎Cei care nu recunosc sunt fie ofticați, ‎fie n-au câștigat nimic.
‎De aia spun: „Nu victoria contează.”
‎Și așa mai departe.
‎Pedanți! De aia nu-mi plac.
‎Iar câștigătorul e…
‎- Câștigătorul e… ‎- Dadju!
‎DADJU CÂȘTIGĂ LA CATEGORIA ‎REVELAȚIA FRANCOFONĂ A ANULUI
‎Da!
‎Mulțumesc!
‎M-am bucurat că a câștigat puștiul.
‎Dadju trebuia să fie revelația anului.
‎Deoarece chiar a fost.
‎El, nu altcineva.
‎Astăzi, nu mai e nimeni!
‎Nimeni nu poate spune nimic!
‎Nimeni!
‎Dacă ar fi pierdut, m-aș fi supărat.
‎Ne-am întors cu avionul privat.
‎În acel moment, ‎e ca o mini Cupă Mondială. Ai câștigat!
‎16 IULIE 2019 ‎GIMS FILMEAZĂ UN VIDEOCLIP CU STING
‎Când pornești de la zero,
‎pare o nebunie ‎să ajungi să cânți cu asemenea artiști,
‎cu oameni care au făcut istorie.
‎Nutella trebuie să ajungă până la margine,
‎până nu se mai vede pâinea.
‎E împăturită. E plină. E încărcată.
‎Spui ‎bismillah ‎ca binecuvântare și mănânci.
‎Cum merge? Bine?
‎- Da, puțin… ‎- Poliția!
‎- Am auzit că te simți rău? ‎- Rău.
‎Mereu ai ce să înveți ‎de la artiștii tineri.
‎ARTIST
‎A fost o relație foarte frumoasă ‎și distractivă.
‎Dacă te-au observat,
‎înseamnă că ai făcut ceva ‎care le-a atras atenția.
‎Rareori colaborează ‎cu artiști aflați la început de drum.
‎Dacă ești rapper, ‎nu-nseamnă că nu poți cânta.
‎Sau, dacă ești cântăreț, ‎nu înseamnă că nu poți fi rapper.
‎GIMS face parte dintr-o generație ‎care le face pe amândouă.
‎Ne trebuie spațiu pentru cameră!
‎Toată lumea afară, vă rog!
‎Are o voce unică,
‎care combină popul african cu un fel…
‎de stil de operă european.
‎Nu ne interesează vocile unice,
‎cele care nu seamănă cu nimic altceva?
‎El e un astfel de artist.
‎Asta îl face o stea,
‎faptul că are o amprentă, o urmă unică.
‎Când oamenii îți aud vocea, o recunosc.
‎Când îmi aud vocea, știu că sunt eu.
‎Așa e și în cazul lui GIMS.
‎RELANSAREA ALBUMULUI ‎CEINTURE NOIRE
‎Spune-mi dacă e bine așa!
‎Prenumele meu e Gandhi, ‎iar numele de familie e Djuna.
‎Am un frate pe nume Trésor, ‎altul pe nume Bijou.
‎Sunt oameni numiți Gloriedomnului,
‎Aventurăfaină. ‎Congolezii se pricep la nume.
‎Am scăpat ușor cu Gandhi.
‎Tata m-a numit Gandhi
‎fiindcă-i plăcea mult de Gandhi.
‎Mereu am avut alură de orator, ‎am reușit să-i motivez pe oameni.
‎Mi-am dat seama repede de asta.
‎Numele contează.
‎Se spune că oamenii, ‎copiii dau însemnătate numelui.
‎Mi se pare adevărat.
‎Pe mine m-a ajutat mult.
‎CARTIERUL YOLO
‎M-am născut în Kinshasa în 1986.
‎Pe vremea lui Mobutu.
‎Mi-am descoperit, ca să zic așa,
‎tărâmul natal cam târziu, ‎într-un concert cu Sexion d'Assaut.
‎A fost prima dată când m-am întors, ‎acum câțiva ani.
‎Prima dată, a fost un șoc.
‎E mereu ciudat să te gândești ‎că asta e adevărata ta casă.
‎Te afli la tine acasă.
‎Cu oamenii tăi. Unde te-ai născut.
‎Cu cei din aceeași rasă cu tine, ‎de aceeași etnie,
‎în țara ta, în orașul tău… ‎Chiar e important.
‎Trebuie să mă întorc în Yolo.
‎E simbolic.
‎Acolo mergeam împleticit ‎la doi ani, în fundul gol.
‎Ca ursulețul Winnie, doar cu tricou
‎și cu burta la vedere.
‎Te gândești:
‎„Aici a început totul, chiar aici.
‎Pe aici am mers. Aici era casa. ‎Vreau să mă întorc acum.
‎Vreau să mă postez chiar aici.”
‎SEPTEMBRIE 2017 ‎ÎNTOARCEREA ÎN CONGO.
‎GIMS SE ÎNTOARCE PENTRU PRIMA OARĂ ‎ÎN CARTIERUL UNDE A COPILĂRIT.
‎Ne întoarcem în cartier, ‎cartierul unde am copilărit.
‎- Yolo? ‎- Da.
‎Ați auzit?
‎S-a întors GIMS!
‎Nu e doar gura de el! El acționează!
‎Ați auzit?
‎A fost o provocare să revin.
‎A fost riscant.
‎Și m-a impresionat profund.
‎Nouă, oamenii din Yolo
‎ne spuneau „cei din Dallas”,
‎ca în serialul acela.
‎TATĂL
‎Mie îmi spuneau Bobby, Bobby Ewing…
‎pe atunci.
‎Amintirile mele din Kinshasa ‎sunt doar niște instantanee.
‎Nici nu pot să spun sigur
‎dacă erau vise sau sunete. Nu știu.
‎- Vino aici, GIMS! GIMS. ‎- Da?
‎Urcă pe treapta mașinii!
‎- Pe treaptă? ‎- Salută lumea!
‎Haide!
‎Mulțumesc!
‎Ați auzit?
‎S-a întors GIMS!
‎Nu e doar gura de el! El acționează!
‎Au inventat cântecul acela
‎ca să sărbătorească întoarcerea.
‎Mi-au adus un omagiu.
‎Mulțumesc!
‎La anul, voi concerta gratis ‎pe Stade des Martyrs.
‎Repet…
‎la anul, voi concerta gratis ‎pe Stade des Martyrs.
‎Gratis, da?
‎Mulțumesc!
‎Mulțumesc, Yolo!
‎Mulțumesc mult!
‎M-am simțit timid. Nu știam ce să fac.
‎Am fost puțin jenat.
‎Mi-era rușine. N-aveam cuvinte.
‎Mulțumesc!
‎Mulțumesc mult!
‎Hai la poză! Hai să facem o poză!
‎Nimeni nu și-ar fi imaginat ‎că avea să fie numărul unu în Franța.
‎Dar puteam să ne așteptăm ‎să fie ca tatăl lui,
‎să aibă gena muzicală în sânge,
‎pasiunea pentru muzică.
‎Pe atunci, tata era vedetă în Congo,
‎în toată Africa.
‎Specialitatea lui Djuna Djanana ‎era să facă atmosferă.
‎El știa să-și cânte piesele în așa fel ‎încât să-și facă publicul să danseze.
‎JURNALIST
‎Am cântat cu Papa Wemba.
‎Am avut turnee în Europa,
‎în Africa, peste tot.
‎ÎN ANII '80, ÎN AFRICA, PAPA WEMBA ERA ‎PRINTRE CELE MAI MARI STARURI MUZICALE.
‎EL A FĂCUT CELEBRĂ RUMBA CONGOLEZĂ ‎ÎN TOATĂ LUMEA.
‎Eram foarte mic
‎și-mi amintesc că alergam după camioanele
‎pe care erau reclame cu tata
‎și cu trupa lui, Viva la Musica.
‎Alergam după camioane.
‎Era o nebunie.
‎I-am făcut pe toți să danseze ‎mbili mbili.
‎Acela a fost faimosul dans ‎al generației noastre.
‎Mobutu a dansat ‎mbili mbili.
‎A fost mulțumit.
‎Am cântat de ziua soției lui, Bobi Ladawa,
‎la el acasă, acasă la Mobutu.
‎Cred că tata era cumva asociat cu el.
‎E greu în țările alea ‎dacă ești apropiat de președinte
‎sau de politicieni.
‎DICTATORUL JOSEPH-DÉSIRÉ MOBUTU A CONDUS ‎ZAIR, NUMIT ACUM CONGO, ÎNTRE 1965-1997,
‎Un sistem cu mai multe partide în Zair?
‎Niciodată!
‎Asta nu se va întâmpla niciodată!
‎Vreau să fie clar.
‎Mobutu era însetat de sânge.
‎Nu ezita să-și ucidă adversarii ‎sau să-i facă să dispară.
‎A fost o dictatură destul de dură.
‎ÎN 1988, CU ZAIRUL ÎN CRIZĂ,
‎LUCRURILE S-AU COMPLICAT ‎PENTRU DJUNA DJANANA ȘI FAMILIA SA.
‎Oamenii sufereau…
‎fiindcă Mobutu se schimbase complet.
‎Apoi,
‎am lansat un cântec
‎împotriva regimului Mobutu.
‎De-aia am fugit din țară.
‎Nu voiam să fiu arestat.
‎17 NOIEMBRIE 2018
‎Da.
‎E înăuntru?
‎- Omar? ‎- Da.
‎- Tot eu, dar am adus companie. ‎- Da?
‎Frate mai mare!
‎- Ce faci, frate? ‎- Bine. Tu?
‎- Scuze, am venit cu camere. ‎- Nu-i nimic. Ce faci?
‎Da, grozav.
‎- Ce faci? ‎- Bună!
‎ACTOR
‎Da, merge bine. Sunt în turneu.
‎- Da? ‎- Sunt în turneu.
‎Mâine cânt la Lille.
‎- Deci, în Franța? ‎- Da, în Franța.
‎- Cânți la Paris ? ‎- Nu, asta e anul viitor.
‎Doar pe Stade de France. Sper să vii.
‎- Când? ‎- În 28 septembrie.
‎- Stade de France, 28 septembrie? ‎- Da.
‎- Îți dai seama? ‎- Notează-ți!
‎- Am notat. ‎- În 28 septembrie.
‎În 28 septembrie 2019. O să țin minte.
‎- E o nebunie. ‎- Da.
‎- Panicat sau relaxat? ‎- Panicat.
‎- Da, e înfricoșător. ‎- Prea multe bilete de vândut.
‎Trebuie să înscrii goluri!
‎Asta e problema! Cum o să faci asta?
‎Mă duc la machiaj.
‎Pe curând, Omar.
‎Cum reacționezi ‎la tot ce s-a întâmplat în viața ta?
‎Unul dintre frații mei trebuia ‎să plece în Franța,
‎dar ai mei m-au luat pe mine ‎în ultima clipă.
‎Așa că țin minte mereu asta.
‎Mă simt privilegiat, ‎fiindcă ce se întâmplă acum nu e obișnuit.
‎Mama și tata i-au luat pe Gandhi,
‎pe GIMS, și pe una dintre surori ‎și au venit aici.
‎Ne-au lăsat pe mine și pe fratele mai mare ‎cu un unchi de pe tată,
‎care ne-a crescut acolo.
‎Trebuia să rămân și să vin mai târziu…
‎Dar, până la urmă, m-au luat pe mine.
‎ÎN 1988, GIMS A AJUNS ÎN FRANȚA ‎LA VÂRSTA DE DOI ANI, CU SORA LUI FITSCHA.
‎Am ajuns în Franța și a fost o aventură.
‎La început, poți să stai la hotel, ‎dar rămâi fără resurse.
‎Fără slujbă, fără acte, nimic.
‎Chiar a fost o aventură.
‎Mama e foarte reticentă ‎când vine vorba despre asta.
‎Și tata…
‎Dar știu că a fost o chestiune ‎pe viață și pe moarte.
‎LUI GIMS I S-AU ALĂTURAT FRAȚII MAI MARI, ‎CU CARE A AJUNS LA CASA DE COPII
‎CENTRUL DE ASISTENȚĂ SOCIALĂ PENTRU COPII
‎Stăteam acolo toată săptămâna…
‎iar părinții noștri ‎veneau să ne vadă în weekend.
‎Văzuserăm oameni albi înainte, ‎dar nu mulți.
‎Acolo, trăiam cu albi. ‎Eram singurii de culoare.
‎Mâncam toți împreună. Ne citeau povești.
‎Uneori, ne uitam la filme. ‎Acolo am văzut ‎E.T. Extraterestrul.
‎Am învățat franceza. Am fost la școală.
‎Am aflat tot felul de lucruri ‎pe care nu le știam din Africa.
‎Am descoperit multe lucruri.
‎L-am descoperit pe Michael Jackson.
‎Așa a început viața mea în Franța.
‎Gloria, puterea și frumusețea ‎adesea sfârșesc prost
‎E greu să vezi lacrimi prin foc
‎LA PATRU ANI, GIMS A PLECAT DIN CĂMIN.
‎FAMILIA S-A MUTAT LA IVRY-SUR-SEINE ‎ÎNAINTE SĂ FIE EVACUATĂ
‎La voia întâmplării pe mare
‎Simt că sunt liber
‎Îmi poți citi în priviri
‎Că-s cât se poate de puternic
‎Am făcut ce trebuia
‎Chiar dacă asta-mi chinuiește mintea
‎Îmi recunosc greșelile
‎Conștiința mea atârnă de un fir de păr
‎Mintea mi-e distrasă
‎Nu-mi spune cum să trăiesc bine
‎Sunt dovada vie ‎Că viața atârnă doar de un fir de păr
‎Am făcut ce trebuia
‎E suficient.
‎PARIS ‎02:30
‎Când am venit la Paris, am locuit aici.
‎Aici am locuit prima oară.
‎Numărul 61.
‎N-aveam duș sau dormitor.
‎Nu era locuibil.
‎Mergeam pe strada asta spre școală.
‎Aveam un pasaj secret.
‎Trece direct prin clădirea de acolo.
‎Dar nu știam codul, ‎așa că deschideam ușa cu forța.
‎Era o scurtătură spre partea cealaltă.
‎Școala primară a fost un șoc.
‎Am învățat valorile și bogățiile franceze, ‎sursele de mândrie ale țării.
‎Și arta, evident. Așa a început totul.
‎Imediat m-a cucerit.
‎Am jucat în prima piesă în clasa a patra,
‎Burghezul gentilom.
‎Și, în acel moment…
‎mi-am dat seama că am găsit ‎ceva care-mi plăcea.
‎Pe scenă, în văzul tuturor, ‎am fost aplaudat pentru prima oară.
‎Asta m-a marcat.
‎A încercat să înțeleagă totul ‎despre muzică, despre rap.
‎Asta era pe vremea VHS-ului ‎și a casetelor.
‎Aveam casete…
‎cu Wu-Tang Clan, cu artiști americani,
‎cu Dr. Dre și nu numai.
‎Eu cântam rap, iar el era mic
‎și zicea: „Da, mișto!”
‎Iar eu îi ziceam: „Fă și tu!”
‎Am compus niște versuri:
‎„Frate, dau tot ce pot, nu vezi? ‎Ți-am zis să stai liniștit, nu-i stres.”
‎Rime simple.
‎Așa era pe atunci. O nebunie.
‎„Frate, dau tot ce pot, nu vezi? ‎Ți-am zis să stai liniștit, nu-i stres
‎Termină, ai înțeles?”
‎Cu versurile astea mă lăudam.
‎Nu mi-aș fi imaginat
‎că avea să se bage în industria asta
‎și să-și creeze un nume: GIMS.
‎Și să devină… GIMS!
‎Nu mi-aș fi imaginat. Niciodată!
‎Eu trebuia să fiu GIMS!
‎Înțelegi? Eu trebuia.
‎ÎN 1995, PĂRINȚII LUI GIMS S-AU DESPĂRȚIT.
‎GIMS A RĂMAS CU CELE DOUĂ SURORI MAI MICI ‎ȘI CU FRĂȚIORUL SĂU, BEDJIK.
‎Am stat cu mama
‎în locuințe ilegale, mereu pline de oameni
‎aflați în aceeași situație ca noi.
‎Stăteam toți laolaltă.
‎Era dificil. N-aveam dușuri. ‎Ne spălam într-o găleată.
‎Era albastră sau roșie.
‎Trebuia să încălzești apa la aragaz
‎și să te speli așa. Eu nu reușeam.
‎Mulți oameni se drogau.
‎Am crescut înconjurat de dependenți.
‎Aveam un unchi… ‎Nu era unchiul meu, dar așa îi ziceam.
‎Asta era afacerea lui. Făcea trafic.
‎Țin minte că-și ascundea cocaina ‎în pahare cu iaurt.
‎Odată, am găsit unul,
‎l-am desfăcut și am gustat.
‎Nu știam ce era.
‎I-am zis: „Vreau să fiu ca tine.
‎Învață-mă să fac ce faci tu!”
‎Și chiar m-a certat tare.
‎Într-o zi, când dormeam cu toții…
‎FRATE MAI MIC
‎…a fost un raid al poliției ‎la șase dimineața.
‎Au dărâmat ușa.
‎Te întorceai de la școală ‎și te trezeai fără casă.
‎Da.
‎De atunci, familia s-a despărțit complet.
‎Mi-am zis: „Asta e.”
‎Am renunțat la școală
‎și am devenit un copil al străzii.
‎MC, mercenar din Kinshasa
‎Te pocnesc ‎Și toată lumea se întreabă cine face asta
‎În Kinshasa, copiii sub șapte ani ‎Urlă strigăte de luptă
‎Omule, e greu!
‎Microfonul? Ia-l din mână! ‎Critică? N-ai decât
‎Ai lua-o razna dacă ar trebui ‎Să fii evacuat
‎Un sfat de la un prieten ‎Nu știam că guvernul mă va băga în rahat
‎Nu-i stres ‎Vreau doar banii
‎Nu-mi place să mă cert
‎Bun
‎Eram convins că o voi scoate la capăt.
‎I-am cunoscut pe Maska, ‎pe Adama și pe Lefa…
‎și am creat trupa Sexion d'Assaut în 2001.
‎Ne-am zbătut ani la rândul.
‎Cântam pe străzi, făceam‎ freestyling.
‎Le ziceam băieților: ‎„Plec acasă.” Dar nu plecam nicăieri.
‎Mă plimbam pe bulevardele din Paris.
‎Mergeam la FNAC și ascultam albume.
‎Doar visam. Altceva nu făceam.
‎„Dormeam” în metrou.
‎Metroul ajungea la ultima stație, ‎coboram, dormeam,
‎apoi mă plimbam iar.
‎Dormeam acasă la prieteni, în casa scării.
‎Eram în cădere liberă. ‎Asta a fost viața mea.
‎Dormea în stradă.
‎- Nu știați? ‎- Nu, nu știam.
‎Era minor, ‎n-aveam cum să doarmă pe străzi.
‎A crescut cu amicii lui.
‎A făcut ce a putut.
‎Știu că nu dă vina pe nimeni.
‎Nu i-a trecut asta prin cap.
‎El nu e așa.
‎Suntem o familie adevărată. Nu contează.
‎N-am avut de ales.
‎Mi-a fost greu să mă gândesc la asta,
‎să… las totul în trecut, să nu mă întreb
‎de ce a plecat tata, ‎fiindcă voiam să plec și eu cu el.
‎A fost tare greu.
‎Dar să am o zi bună ‎în care să nu-mi fie foame
‎era cel mai important lucru.
‎Da…
‎11 APRILIE 2019, DEMDEM, SOȚIA LUI GIMS, ‎ÎȘI LANSEAZĂ PROPRIA CASĂ DE MODĂ
‎Cred că reprezentăm exemplul clasic ‎de oameni care au crescut în sărăcie,
‎care s-au îmbogățit brusc
‎și au hotărât ‎să recupereze timpul pierdut,
‎poate prea repede, prea rău.
‎Nu eram pregătită pentru asta.
‎Nu există școală pentru soții de artiști.
‎Nu e ușor să fii „soția lui…”
‎Ești cumva în umbră. ‎Vrei și tu să „exiști”,
‎să faci ceva.
‎Deci nu e ușor. Mai ales pentru o femeie.
‎Nu-i place să se simtă ‎într-o poziție de inferioritate.
‎E un învingător. Vrea să reușească. ‎Nu-i place să piardă.
‎Urmărește atent vânzarea albumelor.
‎Când lansează un album nou, ‎în timpul săptămânii,
‎e mult mai rezervat și mai tăcut,
‎dar știu că e îngrijorat.
‎Bună seara, tuturor!
‎Mersi că ați venit! ‎Mulțumesc că ați acceptat invitațiile!
‎Mulțumesc, Dan și DemDem!
‎Mersi mult!
‎Aplauze pentru Maître GIMS!
‎Nu-i permite nimănui să-l depășească.
‎Poți să fii și tatăl lui, tot nu se lasă.
‎Scopul meu e să-l depășesc.
‎Iar scopul lui pentru mine…
‎este… să îl prind din urmă, ‎dar să rămân tot în spate.
‎Evident, suntem rivali.
‎E o nebunie. E…
‎E un sentiment ciudat.
‎Există un sentiment de mândrie,
‎dar acum el e rivalul meu. ‎El și-a dorit poziția asta.
‎Încă nu are o carieră ca a mea,
‎dar s-ar putea să mă depășească cândva.
‎Nu știu.
‎Bună, mă numesc Dadju.
‎Sunt…
‎Sunt fratele mai mic al lui Maître GIMS.
‎Adică sunt cumnatul lui DemDem.
‎Evident, cei doi m-au obligat să vin.
‎Nu, am glumit. Astăzi, onorăm familia.
‎Ea a reușit să-și creeze ‎o afacere de succes.
‎Sunt mândru de ea.
‎Vă rog s-o aplaudați pe DemDem!
‎La sfârșitul lui 2018, a apărut topul ‎celor mai bine vânduți artiști din Franța.
‎În top trei erau Johnny Hallyday, ‎GIMS și Dadju.
‎Când am văzut…
‎m-am gândit: ‎„Stați! Vă dați seama ce se petrece?”
‎N-am mai văzut așa ceva. ‎Doi frați în vârful topului.
‎A fost un moment istoric.
‎Te doare când muncești din greu, ‎iar lumea spune:
‎„Ești faimos ‎fiindcă ești fratele lui GIMS.”
‎GIMS știa că asta avea să se întâmple.
‎Se aștepta. ‎E cel mai popular cântăreț.
‎Dacă ai fi fiul lui Zidane, ‎ai fi comparat cu el.
‎Așa că s-a distanțat.
‎S-a retras în umbră.
‎Faptul că mi-am creat o carieră de artist ‎cu propriile puteri a fost o victorie.
‎Iar el a fost cel mai mulțumit.
‎CU ZECE LUNI ÎNAINTE DE STADE DE FRANCE
‎ÎNAINTE DE STADE DE FRANCE,
‎„TURNEUL FUEGO” A AJUNS ÎN 52 DE ORAȘE ‎DIN FRANȚA ȘI EUROPA ÎN ȘASE LUNI
‎Așteptați până la staționarea completă ‎a trenului înainte să coborâți.
‎E un loc frumos pentru o poză.
‎Cei mai mulți oameni ‎mă cunosc datorită hiturilor mele,
‎dar rapperii știu foarte bine cine sunt.
‎Ei știu foarte bine de unde vin, ‎știu prin ce am trecut.
‎ARTIST, RAPPER ȘI STAR POP FRANCEZ
‎Când lumea zice mereu: ‎„Ești doar un cântăreț pop!”
‎tu știi, în sufletul tău,
‎că, dacă te-ai reapuca de rap, ‎ai face senzație.
‎La un moment dat, te simți jignit.
‎Te gândești: ‎„Cine e rapper acum? Vă arăt eu vouă!”
‎- Bună seara, domnule! ‎- Bună!
‎- Scuze că am întârziat, frate. ‎- Nu-i nimic.
‎Cum merge? Bine?
‎Bun venit acasă!
‎- Bună! ‎- Ce faci? Bine?
‎Da, tu?
‎Manon.
‎SCH.
‎Trebuie să ai grijă când îi ceri ‎să colaborați.
‎Are un ritm nebunesc.
‎ARTIST
‎Nu m-aș băga la o confruntare rap ‎cu el, dacă mă înțelegi.
‎Iată bestia!
‎Vezi?
‎E o scenă foarte lungă.
‎În stilul american.
‎GIMS e mare fan Eminem.
‎Eminem se pricepea ‎să-și umbrească colaboratorii în piese.
‎Era specialitatea lui.
‎Iar GIMS e și el mânat ‎de spiritul competiției.
‎- Cânți pe Stade de France? ‎- În 28 septembrie.
‎- Ce mișto! ‎- Da.
‎Trebuie să vindem tot.
‎Sunt foarte stresat.
‎Să ajungi un superstar, ‎să nu mai fie nevoie de promovare.
‎Asta e scena supremă. ‎Înseamnă că ai reușit,
‎că tu ești deasupra tuturor.
‎Nu mai contează radioul. ‎Ai deja publicul alături. E prezent.
‎PRIMA ÎNREGISTRARE A PIESEI „LOUP GAROU”
‎Așa sunt rapperii ‎kicker, ‎rapperii tehnici.
‎Rapperii care pot face ‎freestyle, ‎cu ritm,
‎cu tehnică, care fac jocuri de cuvinte,
‎care-și pot mări sau încetini ritmul, ‎care pot cânta rap pe orice melodie.
‎Iar eu aparțin acelei specii ‎pe cale de dispariție.
‎Înregistra. Eram doar noi doi.
‎COMPOZITOR
‎Nu ne așteptam ‎să înregistrăm melodia atunci.
‎A durat trei sferturi de oră, maximum.
‎A scris imediat piesa.
‎Avea doar câteva versuri ‎și a reușit să scoată o piesă.
‎Nu voia să se oprească. ‎Voia să-i iasă genial și i-a ieșit!
‎Mereu vreau 2-3 numere de rap ‎într-un proiect.
‎Încă sunt cu ochii pe ce se întâmplă. ‎E important.
‎Așa începe totul.
‎Aceea e baza.
‎Ai fost marfă, omule!
‎Mersi!
‎- Mă duc în autobuz. ‎- Bine.
‎Trebuie o confruntare rap ‎ca să vedem cine câștigă.
‎- Nu, dar… ‎- Deja l-am făcut praf pe Fianso! Pe cine?
‎O să-l învingă pe al tău. Știi deja.
‎O să-l învingă, ‎dar acela va încerca să riposteze!
‎Mulțumesc! E în regulă.
‎ÎN TURNEU PRIN TOATĂ FRANȚA ‎ȘI PE STADE DE FRANCE
‎MAÎTRE GIMS ‎TURNEUL FUEGO
‎O să facă ravagii.
‎Prima piesă din noul album.
‎- Da? ‎- Da.
‎Cobor de pe scenă după ce cânt două ore,
‎urc în autobuz, ‎mănânc și ascult linia melodică
‎ore întregi.
‎Nu am versurile. Aștept să am inspirație,
‎să mă cuprindă magia ei ‎înainte să dispară.
‎Trebuie să te adaptezi, ‎să asimilezi melodia.
‎Trebuie… să te cuprindă.
‎Odată ce te-a cuprins, găsești cuvintele!
‎URMĂTOAREA ZI
‎Lucrează tot timpul.
‎Îmi amintesc că, uneori
‎conduceam prin Paris…
‎ARTIST
‎…și nu vorbea o oră.
‎În ora aceea, mintea lui lucra.
‎Compunea o melodie.
‎Apoi zicea: „Hei, am un cântec!
‎E bestial!”
‎Nu e rău.
‎Se inspiră din orice.
‎Are un Mercedes ‎care pornește prin apăsarea unui buton.
‎A auzit zgomotul motorului: ‎„Am găsit o melodie!”
‎Cum adică ai un cântec?
‎I-a venit un cântec ascultând o parte ‎din reclama la ‎Tânăr și neliniștit.
‎Ai ritmul…
‎Știi sintetizatorul de pe fundal?
‎Încearcă să te joci cu el!
‎Cred că trebuie să-l schimbăm.
‎Ritmul e grozav, dar sunt multe filtre.
‎Are deja toată piesa în cap
‎și-i spune celui care creează ritmul: ‎„Fă asta! Adaugă asta!”
‎FINALIZAREA VERSURILOR PIESEI „JASMINE”
‎„Am încercat.”
‎Da, „am încercat” merge.
‎- E bun. ‎- O să-mi notez.
‎Publicul e fără milă. ‎Te judecă de la primul sunet.
‎Pentru mine, artistul de calitate
‎e cel care poate scoate un hit.
‎Problema e că, în timp ce compui hitul,
‎deja privești înainte, ‎gândindu-te cum să-l îngropi.
‎Altfel, hitul te îngroapă.
‎Îmi apăr mereu titlul.
‎Așa stau lucrurile. ‎Asta e cel mai înfricoșător.
‎Bine.
‎Încă o dată.
‎ÎNREGISTRAREA PIESEI „JASMINE”
‎Se vede că e rapper la origine. ‎Nu vine cu notițele pregătite.
‎Compune piesa pe loc,
‎foarte repede.
‎Compusul e instinctiv pentru el.
‎Sună drăguț.
‎Fără… Am înțeles.
‎Cele mai sincere piese, ‎cele mai mari hituri,
‎se înregistrează foarte repede.
‎N-ai nevoie de trei zile.
‎Dacă stai trei zile, ai o problemă.
‎Poate că piesa n-ar trebui să existe ‎sau încă nu i-ai dat de capăt.
‎Grozav! E partea aia când…
‎Eram în șosete, aveam ‎granola,
‎aveam fursecuri…
‎iar piesa avea să fie dată la radio. ‎Toată Franța avea să o asculte.
‎Da!
‎Aici am cântat prima oară ‎freestyle,
‎în acest parc, cu Barack Adama, ‎cu Maska, cu Lefa și cu ceilalți.
‎Aici s-a născut Sexion d'Assaut.
‎Chiar aici.
‎Cel mai greu ‎e să-ți găsești stilul, personajul,
‎să găsești cine ești cu adevărat.
‎Cred că mi-am găsit personajul ‎destul de devreme.
‎Așa am putut să înfloresc. ‎N-a trebuit să caut mult timp.
‎Am devenit tipul cu ochelari de soare
‎într-o noapte fără lună.
‎Să nu-ți faci de cap cu mine ‎Nu accept insultele
‎Nu calmezi un Tutsi ‎Cu un suc de portocale…
‎Făceam‎ freestyle…
‎cu ochelari de soare.
‎Piesa a apărut pe internet,
‎fără nume, așa că lumea nu știa cine sunt
‎și m-a poreclit „Ochelari de soare”.
‎Oamenii voiau să facă ‎freestyle, ‎voiau confruntări cu „Ochelari de soare”.
‎Am avut confruntări ‎freestyle.
‎Mi-am luat ochelari de soare ‎pentru turiști de la Montmartre.
‎Aveam nevoie de ei ca să fiu recunoscut.
‎ARTIST SEXION D'ASSAULT
‎Timp de câțiva ani, ‎am făcut asta ca să ne distrăm,
‎ca să fim împreună.
‎Aveam aceeași pasiune. ‎Era bucuria noastră.
‎Treaba a devenit serioasă ‎când am ajuns cunoscuți și ne-am dat seama
‎că trebuia să depunem eforturi.
‎Atunci a devenit serioasă.
‎ÎNTRE ANII 2010-2012, SEXION D'ASSAULT ‎A VÂNDUT PESTE UN MILION DE ALBUME.
‎Eram pe aceeași lungime de undă, ‎ăsta era atuul nostru.
‎Eram hotărâți. Eram cei mai buni, ‎cea mai bună trupă de rap din Europa.
‎Eram siguri de asta.
‎Cântăm „Wati by Night” sau ce?
‎Am rămas mască când l-am văzut la TV.
‎„Ăsta-i GIMS! E Gandhi!”
‎„Ce se întâmplă? E fiul meu!”
‎„A reușit.”
‎Trupa a făcut istorie.
‎Au reînviat rapul.
‎Mi-au plăcut imediat.
‎Au apărut în peisaj. Au dat de pământ ‎cu toți și s-au făcut cunoscuți.
‎Nu s-au oprit.
‎Au lansat piesă după piesă.
‎A fost ca un val.
‎Erau rapperi pricepuți, făceau ‎freestyle.
‎Când îi ascult pe rapperii din prezent, ‎mă gândesc
‎că au ascultat și ei Sexion d'Assaut
‎și acum imită acest stil.
‎Au fost primii care au scos hituri ‎și s-au bucurat de ele.
‎Chiar ieri,
‎eram undeva unde se auzea…
‎Petrecerile de sâmbătă seara
‎Uneori mă dezamăgesc
‎Au devenit o trupă legendară
‎într-un singur an.
‎Aplaudați-l…
‎O PIESĂ SIMBOLIZEAZĂ SUCCESUL: „DÉSOLÉ”, ‎CU 200.000 DE ALBUME VÂNDUTE ÎN 2010.
‎Pe atunci, mi-era rușine să cânt.
‎Era vorba doar despre rap pe atunci.
‎Dacă rapperii voiau cântăreț, ‎apelau la femei.
‎Pe atunci, rapperii încercau ‎să-și arate masculinitatea,
‎faptul că erau alfa.
‎Rapul era dur, era puternic.
‎Deci, cântatul era ceva mai elegant, ‎mai feminin.
‎Băieții nu îndrăzneau.
‎Dar unii dintre ei, da.
‎Când GIMS a îndrăznit să cânte, ‎și-a arătat vocea și a făcut ravagii.
‎Am zis: „Bun, stilul rock!”
‎Așa îl vedeam eu, stil rock.
‎Geniul venea din vocea lui.
‎Și cred că asta… i-a dat pe toți pe spate.
‎Cred că, la început, ‎și-a subestimat capacitatea de a cânta.
‎Dar și-a dat repede seama ‎că avea un atu față de ceilalți,
‎care l-a ajutat să se remarce.
‎- Ce faci? ‎- Toate bune?
‎- Geacă nouă, viață nouă? ‎- Taci!
‎Partea a doua e de cântat.
‎E mai bună pentru GIMS.
‎LUCREAZĂ LA URMĂTORUL ALBUM ‎AL LUI BLACK M.
‎Pot și eu s-o cânt…
‎- Da. ‎- Vezi?
‎Dar i se potrivește lui.
‎Știi? Și…
‎înainte de refren.
‎E bună de pus înaintea refrenului.
‎Apoi, bum, refrenul!
‎Da.
‎Îți trebuie un refren mai simplu, ‎dar cu voce de robot, cum au Daft Punk…
‎Am înțeles.
‎Când ne întâlnim, ‎parcă nu s-a schimbat nimic.
‎Deși nu e exact ca pe vremuri.
‎E logic. Nu mai stăm împreună non-stop. ‎Nu mai suntem adolescenți.
‎ASISTENT PERSONAL
‎GIMS?
‎Ești gata?
‎Începem.
‎Săptămâna viitoare, ‎Maître GIMS se va alătura
‎clubului select al artiștilor ‎care au cântat pe Stade de France.
‎Ultimul oraș e Lille, nu?
‎Da, Liévin. Pe stadion.
‎În data de 19. Miercuri.
‎E noapte sau zi? Ce se întâmplă?
‎Rapul francez ‎copiază adesea rapul american.
‎Cred că o piesă ca Désolé…
‎nu are echivalent
‎în rapul american.
‎Au inventat ceva.
‎Popul urban e coșmarul pedanților,
‎rap cântat cu refren.
‎Dar cred că a adus ceva nou.
‎Am reușit să trezim interesul
‎oamenilor care nu erau interesați de rap.
‎Nu există un public nou ‎care să aștepte un erou.
‎Nu există.
‎Publicul are deja idoli, jur!
‎- Toți ascultătorii. ‎- Toți. Așa e.
‎Publicul e împărțit pe reprezentanți.
‎„Eu ascult Bigflo.”
‎„Eu ascult asta.” „Eu ascult Damso.”
‎„Eu ascult Orelsan.” „Eu ascult Nekfeu”.
‎Publicul este deja împărțit. ‎Trebuie cucerit.
‎În rapul din prezent,
‎toată lumea cântă.
‎Chiar și tipii „duri”
‎s-au înmuiat.
‎După concert, de obicei…
‎spectacolul continuă.
‎Jocul ăsta faimos: Mafia.
‎Satul doarme.
‎Unde suntem azi? ‎Ieri eram în Libreville.
‎Acum suntem în Canada.
‎Se aude apa căzând pe stânci.
‎Iar lupii se trezesc.
‎Lupii se trezesc și se uită unul la altul.
‎Nu joacă niciodată. ‎El e mereu povestitorul.
‎Îi place și se bucură
‎să-i vadă pe ceilalți fericiți.
‎- Sunt doi lupi aici. ‎- Nu. Ce face?
‎Da, gata. Haide!
‎- Ești lup, Adama? ‎- Nu.
‎- E lup, și tu la fel. ‎- Ești lup.
‎Scuze!
‎ARTIST - SEXION D'ASSAUT
‎Arată cartea!
‎Nu e lup!
‎- E lup! ‎- Nu e!
‎E lup!
‎V-am zis că e lup!
‎Vă murdăriți.
‎Vă… Nu, vă murdăriți.
‎Nu, e în buzunar!
‎- Nu. ‎- E în mână!
‎- Zero. ‎- Lăsați-mi telefonul!
‎Dă-mi drumul!
‎Cel mai greu e să le explici ‎copiilor de ce nu ești acolo,
‎că ești plecat șase săptămâni, ‎apoi te întorci 3-4 zile sau 10…
‎E mai greu decât să fii pe scenă două ore
‎sau să ții un turneu cu 50 de spectacole.
‎Știu că îl doare mult ‎să nu fie în preajma copiilor.
‎E partea cea mai proastă a slujbei sale,
‎că nu-și vede copiii crescând,
‎că nu e cu ei zilnic, ‎că nu are un program cu ei.
‎E regretul lui cel mai mare.
‎În luna asta liberă,
‎trebuie să petrecem 7-10 zile ‎în studioul de înregistrări.
‎Nu pot pleca.
‎Ți-am spus că în ianuarie rămân în Maroc.
‎Dacă plec două zile colo, ‎zece zile dincolo…
‎se dă totul peste cap, ‎„vacanța”, copiii, tot.
‎Înțelegi? E…
‎De câți ani n-am mai stat ‎o săptămână sau zece zile consecutive
‎cu copiii în Maroc?
‎Hei, lasă-i pachetul!
‎Lasă-i-l lui!
‎Am zis că-n ianuarie rămân la Maroc.
‎Dacă vrei să înregistrăm, ‎putem să-i chemăm pe oameni aici.
‎Avem destul spațiu.
‎GIMS S-A MUTAT LA MAROC ÎN 2014.
‎Am ales să trăiesc la Maroc ‎fiindcă am venit în vizită aici
‎și mi-au plăcut oamenii și țara.
‎Nu e prea departe, dar e foarte diferit.
‎Așa că m-am întors anul următor, ‎cu prietenii.
‎Și apoi s-au întâmplat multe.
‎Am cunoscut oameni, oameni puternici. ‎L-am cunoscut pe rege.
‎Am cunoscut oameni interesanți, ‎care m-au ajutat.
‎Am hotărât să mă mut aici.
‎Locul ăsta e nebunesc.
‎Acolo e un măgar, ‎dincoace e o Range Rover. E frumos.
‎Acolo, atmosferă medievală, ‎dincoace, Louis Vuitton…
‎Cavalerii Mesei Rotunde și Louis Vuitton!
‎E o nebunie.
‎Sunt un tip cosmopolit.
‎Mă simt ca acasă în Franța, ‎în Maroc, în Kinshasa.
‎Acolo am fost mereu bine primit.
‎Mă simt în largul meu ‎fiindcă e o țară musulmană.
‎Desigur, mă simt…
‎inclus în cultura lor.
‎Inițial, am fost creștin.
‎M-am convertit în 2004, ‎când eram în școală.
‎E o chestie personală. E…
‎Are legătură cu invizibilul.
‎Ține de ce simți tu. E…
‎E ceva spiritual.
‎Am căutat mereu răspunsuri
‎cu privire la creație, ‎la lumea în care trăim,
‎de unde venim.
‎Pe atunci, fumam hașiș destul de des,
‎așa că eram haotic.
‎Îți deschide ‎chakra.
‎Ești fumat. Te uiți la nori ‎și totul ți se pare o nebunie.
‎Așa vezi norii.
‎Îți trec doar gânduri ciudate prin cap.
‎Așa că asta a început ‎să mă intereseze pe atunci.
‎Am vorbit mult despre asta cu băieții ‎din Sexion d'Assaut, Adama și Lefa.
‎Eram fascinat. Vorbeam mereu despre asta.
‎Aïsha, stai jos!
‎Poftim!
‎Când m-am convertit,
‎nu voiam să beau sau să fumez.
‎M-am oprit pur și simplu.
‎Îți oferă un context.
‎Încetează!
‎Are propria concepție ‎despre a fi bărbat și tată
‎și cred că se inspiră din islam.
‎Acele valori sunt înrădăcinate în el.
‎Orice ar fi, mereu se bazează pe asta.
‎Vorbim des despre asta
‎fiindcă lumea spune adesea ‎că versurile noastre-s nevinovate.
‎Nu e vorba despre asta. Doar că…
‎ne respectăm religia atât de mult,
‎încât nu putem folosi „nenorocitule” ‎sau „ticălosule” în piese.
‎Când exagerăm, ‎religia ne ajută să ne regăsim…
‎spiritual.
‎Ușor!
‎De când ne-am convertit, ‎de când eram în trupă,
‎în timpul Ramadanului nu făceam nimic.
‎E luna noastră spirituală.
‎Fără promovare, fără interviuri.
‎Stă cu noi acasă o lună întreagă ‎și ne putem bucura de asta,
‎mai ales copiii.
‎E foarte important ‎pentru ei să aibă un tată normal.
‎Vrem lucrul de care unii vor să fugă.
‎Vrem o rutină anume în acea lună.
‎Tati, uite!
‎Ce frumos!
‎Vrem să uităm de toate,
‎de lumea asta materială,
‎de tot ce ține…
‎de showbiz.
‎E singurul moment când putem face asta.
‎Când m-am convertit,
‎aveam cele mai bune intenții…
‎și eram deschis oricărui guru.
‎Eram „o inimă curată”, ‎cum se spune în religia asta.
‎Orice răuvoitor ar fi putut să mă ia ‎sub aripa sa și să mă transforme în armă.
‎ÎN 2005, GIMS S-A ALĂTURAT ‎FRAȚILOR TABLIGH, O SECTĂ ISLAMICĂ.
‎A FOST FORȚAT SĂ-ȘI ABANDONEZE CARIERA,
‎DAR S-A RĂZGÂNDIT ȘI A PĂRĂSIT MIȘCAREA.
‎Aveam prieteni ‎pe care-i cunoscusem la moschee.
‎Ne-am dezvoltat împreună ‎și fiecare a urmat o cale diferită.
‎Unii dintre ei au ajuns în Irak.
‎Un prieten s-a dus în Irak
‎și a murit…
‎S-a sinucis.
‎Oameni pe care-i știam.
‎„Îl mai știi pe cutare? S-a dus în Irak.”
‎Asta m-a înspăimântat.
‎M-am gândit că era cât pe ce s-o pățesc.
‎Nu știu unde aș fi putut să ajung.
‎S-a confirmat pista teroristă
‎în ancheta cu privire la uciderea ‎a doi scandinavi în Maroc.
‎Joi, trei bărbați ‎au fost arestați în Marrakech
‎conform autorităților.
‎ÎN 16 DECEMBRIE 2018,
‎DOI TURIȘTI SCANDINAVI ‎AU FOST UCIȘI ÎN MAROC
‎DE POTENȚIALI MEMBRI ISIS.
‎DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ, ‎GIMS A AVUT CONCERT ÎN MARRAKECH.
‎Nu vreau să intru în detalii.
‎Dar sunt musulman. Am acceptat islamul.
‎Dar nu recunosc islamul ‎în ce s-a întâmplat.
‎Mă dezic de ce s-a întâmplat.
‎Și mă bucur că sunt aici astăzi. ‎Locuiesc de mult în Marrakech.
‎Nu vreau să se întâmple ‎asemenea lucruri aici.
‎Vă mulțumesc tuturor.
‎Mulțumesc tuturor echipelor!
‎Trebuie să mă dezic de asta,
‎fiindcă tinerii care mă urmăresc ‎nu știu adevărul și amestecă lucrurile,
‎iar presa nu-și face treaba cum trebuie…
‎Trebuie să resping asta.
‎Sunt musulman, ‎iar asta n-are nicio legătură cu mine.
‎N-am nicio legătură cu ei.
‎Cântărețul congolez ‎nu e doar muzician. E și politician.
‎Muzica e atât de importantă acolo,
‎încât cântărețul e un ambasador, ‎un reprezentant al țării.
‎Oamenii au așteptări de la el.
‎VESTIARUL LUI GIMS
‎Nu poți sta toată ziua ‎cu trofeele în mână.
‎„Am vândut un milion, ‎patru milioane de albume!”
‎Vinzi și vinzi… și apoi ce?
‎Pentru ce? Înțelegi?
‎Trebuie să faci ceva real
‎și să spui :„Da, am multe,
‎dar le dau înapoi oamenilor.
‎Oamenilor mei!”
‎În cazul tău, Congo. Altfel, congolezii ‎te vor învinovăți. Pe bună dreptate.
‎Puțini au puterea asta. ‎Chiar dacă salvezi două vieți.
‎Mulțumită ție, ‎un copil ar putea ajunge doctor.
‎Ar zice: „Am fost în asociația lui GIMS…”
‎Are dreptate. După 20 de ani, ‎poți să spui: „Am fost în asociație.”
‎- Dă rezultate. ‎- Așa e!
‎Trebuie să faci asta. N-ai de ales.
‎Dacă Jérôme Jarre se duce în Congo
‎și face chestii, te faci de rușine.
‎- Fă-o! ‎- Am făcut-o deja!
‎Am fost acolo. ‎Am fost la Benin. Am fost peste tot.
‎- Am fost de multe ori acolo! ‎- Așa e.
‎Cei care-ți fac probleme ‎sunt cei de culoare.
‎Ai fost acolo, ‎dar pe atunci erai un necunoscut.
‎Dacă te duci acum, ai alt statut.
‎Ăsta e adevărul.
‎Problema e că el trebuie…
‎să poată face lucruri
‎fără să fie acaparat politic,
‎fără să ia partea nimănui.
‎Fac ceva acum, ‎o variantă nouă a asociației Enfoirés
‎cu o echipă, ‎în stilul Jean-Jacques Goldman.
‎Un album pe an, 13 piese. ‎Toate profiturile vor fi donate direct.
‎Și un concert în Africa.
‎Se va concentra pe accesul la apă. ‎De asta mor mulți.
‎Orice s-ar întâmpla, fă ceva! ‎Asta zic. Acționează!
‎Da, e… Nu e deloc ușor.
‎Mereu simți…
‎că nu faci destul…
‎sau că nu poți face nimic.
‎De fiecare dată când merg acolo,
‎încercăm să mergem să-i vedem pe orfani,
‎donăm mâncare, haine, rechizite…
‎E tot ce putem face.
‎Vreau să fac și mai multe.
‎Asta fac acum.
‎ÎN 2020, GIMS A CREAT DESIGNUL UNUI CEAS
‎PENTRU UN CEASORNICAR EXCLUSIVIST ‎ÎN BENEFICIUL UNICEF
‎Nu primesc eu banii. ‎Se duc direct la organizație.
‎- Ce faci? Frumos! ‎- Bine?
‎Banii se duc direct la o asociație ‎pentru copii pe care am ales-o împreună.
‎E genial!
‎Avem de muncit mult ‎ca să-l aducem la viață.
‎Poți să te lauzi, dar trebuie să și oferi.
‎Nu-i poți lăsa pe oameni doar să viseze.
‎Trebuie să le oferi ‎oamenilor șanse, să-i ajuți.
‎Trebuie s-o fac.
‎Trebuie să fac ceva pentru ei.
‎Trebuie să-mi las amprenta. ‎Trebuie să fac ceva.
‎CU DOI ANI ÎN URMĂ
‎Pot vorbi despre sărăcie ‎fiindcă am trăit în sărăcie.
‎Pot vorbi despre bogăție ‎fiindcă acum sunt bogat.
‎Le-am trăit pe amândouă,
‎deci le pot înțelege.
‎- El e? ‎- Bună ziua, doamnă!
‎Ce faci, băiete?
‎Sunt bine. Mulțumesc!
‎De când sunt aici,
‎viața a fost grea ‎pentru cei din familia tatălui tău.
‎Viața noastră e foarte grea ‎și abia ne descurcăm.
‎Abia avem de mâncare. Viața e foarte grea.
‎Îi spun. Îl implor. Plâng.
‎Sylvain și surorile mele sunt în Europa. ‎Doi dintre copiii mei sunt acolo.
‎Sylvain și Mado sunt acolo.
‎Dar, fără ajutorul lui Sylvain, ‎viața e tare grea aici.
‎Nouă, celor din familia tatălui tău, ‎ne e foarte greu.
‎Viața nu se poartă frumos cu noi.
‎Se pare că era ‎sora bunicii mele de pe tată.
‎Atunci am aflat asta, pe loc.
‎Nu știu cum a ajuns acolo. ‎Era tare bătrână.
‎Rămâi aici! Zi-i să rămână aici! Revin.
‎Așază-te pe canapea! Revin imediat.
‎Asta se întâmplă mereu, ‎oamenii vin și se plâng de probleme.
‎Trebuie să le dai bani.
‎Așa e cultura noastră. Trebuie.
‎Bună, ce faci?
‎Bine?
‎Facem o fotografie.
‎Am devenit fără să vreau…
‎șeful clanului, ‎capul familiei, capul întregii familii.
‎16 SEPTEMBRIE 2017 ‎CONCERT PE STADIONUL ECHIPEI SHARK.
‎PRIMUL CONCERT SOLO DIN CONGO.
‎El e șeful,
‎adevăratul șef al muzicii congoleze.
‎E incredibil.
‎E unul dintre cele mai bune lucruri ‎pentru Congo din ultimii ani.
‎El e numărul unu, incontestabil.
‎Mi-a luat-o înainte!
‎Poporul îmi e alături.
‎E acolo. E cu mine. Sunt în țara mea.
‎În momentul ăla, te gândești: ‎„N-am ce să pățesc.”
‎Mă întristează, dar mă țin pe picioare
‎Mă afectează, dar mă țin pe picioare
‎Încerc să supraviețuiesc
‎Mă doare, dar mă țin pe picioare
‎Mă întristează, dar mă țin pe picioare
‎Mă afectează, dar mă țin pe picioare
‎Am haine rupte și murdare
‎Mă doare, dar mă țin pe picioare
‎Mă țin pe picioare
‎Toate simbolurile acelea sunt importante,
‎foarte importante în clipele alea,
‎pentru mine, ‎pentru părinții mei, pentru toți.
‎Mă bucur că-s aici, ‎cu părinții mei, în țara unde m-am născut.
‎Ei vin cu mine când mă întorc aici.
‎E o onoare pentru mine ‎să-i am alături în seara asta.
‎E mai matur și nu-și uită originile.
‎Toți, când eram copii, acasă la noi,
‎ascultam Papa Wemba, Koffi,
‎Franco, Ok Jazz, Tabu Ley.
‎Mă plictisisem.
‎Toată ziua ascultam doar asta.
‎Toate videoclipurile ‎și muzica aia non-stop.
‎Eram sătul de rumba congoleză.
‎Când ești tânăr,
‎cred că-ți construiești caracterul…
‎în opoziție cu imaginea părinților tăi.
‎Apoi, în mod ciudat, ‎dar natural, unele trăsături reapar.
‎Următoarea piesă ‎e mândria Congoului și a Africii întregi!
‎Ați ales acest cântec ‎drept „cântecul anului”,
‎cântecul deceniului!
‎Vreau să vă văd cu mâinile sus!
‎Cineva îți sparge ușa, e Gestapoul
‎Te găsesc eu, Meugui Columbo
‎O să vândă bine, ca Gustavo
‎Cafea, fără zahăr, începem
‎Îți stă bine când ai bani
‎De șase ani cu combinații
‎Am ritm bun ‎Cu sau fără Mugiwara
‎Te întrebi dacă ești în impas
‎Mâinile sus
‎Mai puțin cei cu haine Balmain
‎Balmain
‎Cu pantalonii ăia arăți ca Aladdin
‎Mâinile sus
‎Mai puțin cei cu haine Balmain
‎Balmain
‎Cu pantalonii ăia arăți ca Aladdin
‎Vino înainte de miezul nopții
‎Vino înainte de miezul nopții…
‎Da, am fost mândru să cânt piesa acolo.
‎Acolo e locul potrivit ca s-o cânți.
‎Acolo, are sens.
‎El face ce făcea tatăl lui ‎cu Viva la Musica și Papa Wemba,
‎cântând despre un anumit stil de viață,
‎numind anumite mărci,
‎lăudându-se puțin.
‎Include și cuvinte din ‎lingala. ‎Cântă despre haine.
‎Asta face parte din cultura congoleză.
‎A onorat poporul congolez și țara. ‎Un gest minunat.
‎Parisul chiar e ma-magic!
‎Îmbrăcat la patru ace
‎Loulou și Boutin
‎Coco 'n' Chanel, Coco!
‎La un moment dat, crezi că există ‎o formulă magică, dar nu e așa. Nu există.
‎Deoarece muzica se schimbă, ‎trebuie să asculți ce e nou.
‎Și să faci ce-ți place.
‎ÎN CĂUTAREA UNUI RITM NOU,
‎GIMS COLABOREAZĂ CU REGELE ‎REGGAETON‎-ULUI, ‎COLUMBIANUL MALUMA
‎Îmi plac‎ reggaeton‎-ul și rumba, ‎așa că am vrut să lucrez cu el.
‎TREI CLIPURI DE-ALE LUI MALUMA ‎AU PESTE UN MILIARD DE VIZUALIZĂRI
‎În ceea ce privește cifrele ‎și hiturile de pe YouTube,
‎i-am depășit pe americani.
‎Muzica latinoamericană ‎e cea mai importantă acum.
‎Încântat.
‎Mulțumesc, omule!
‎Eram la Paris în turneu,
‎iar cei de la casa de discuri m-au sunat ‎ca să-mi spună că GIMS vrea o colaborare.
‎ARTIST
‎A fost o surpriză uriașă,
‎fiindcă eu sunt fanul lui
‎și îi ascult muzica de mult timp.
‎Așa că ne-am dus la studio.
‎În aproximativ o oră, o oră și jumătate,
‎cântecul era aproape gata.
‎Ne-am creat ‎o legătură faină și interesantă.
‎Îl respect mult.
‎Știu că își construiește ‎cariera de la zero.
‎Astea trei sunt bune.
‎Deci, poate…
‎Poate să fie pe fundal sau în față.
‎- Nu, în spate. ‎- Sau putem masca…
‎Același tip de păr.
‎E doar începutul.
‎Toată lumea o să asculte piesa lui GIMS.
‎Piesa asta va schimba totul: pentru mine, ‎în Europa, pentru el, în America Latină.
‎Simt că va fi un proiect frumos.
‎Nu mai tânjesc după SUA.
‎Trebuie să rămân fidel stilului meu ‎și să cânt în franceză.
‎Trebuie să-mi văd de drumul meu.
‎28 SEPTEMBRIE 2019
‎- Julien e deja la stadion? ‎- Da.
‎Perfect.
‎Perfect. Mi-a spus exact ‎câte bilete nu s-au vândut.
‎Optsprezece. Mai avem 18.
‎Sunt ultimele.
‎Am ajuns.
‎Ziua cea mare. În câteva ore.
‎Pe acest stadion legendar.
‎Am avut un turneu bun cu Sexion d'Assaut.
‎Și am avut ‎două turnee bune solo în Franța.
‎Concertul ăsta a fost cel mai mare.
‎Trebuia să ajungem aici, ‎pentru Franța, pentru Africa,
‎pentru Congo, pentru istorie,
‎pentru muzică urbană.
‎Am făcut asta pentru noi.
‎72.000 DE FANI
‎Stade de France…
‎bun venit la Turneul Fuego!
‎- Sexion… ‎- D'Assaut!
‎Mulțumesc!
‎Pe Stade de France… a fost emoție pură.
‎A fost fenomenal!
‎A reușit.
‎Ce urmează?
‎Cred că a făcut istorie.
‎Din nou, s-a făcut remarcat.
‎Am cântat pe Stade de France. A fost plin.
‎Gata.
‎Da, arăt ciudat cu ochelarii mei de soare.
‎Nu-i dau jos niciodată.
‎Dar vă asigur că sunt recunoscător ‎pentru tot ce mi s-a întâmplat.
‎Vă mulțumesc mult
‎pentru tot ce mi-ați oferit până acum.
‎Vă mulțumesc din suflet.
‎Sunt primul care a cântat acolo ‎și e important pentru muzica urbană.
‎Nimic nu va mai fi la fel.
‎Prietene
‎Viitorul meu
‎Viața mea
‎Iartă-mi fața fără expresie
‎Plină de tristețe
‎A trebuit să te mint de nenumărate ori
‎Să mă prefac a fi altcineva
‎Distanță de la cer la pământ ‎între cuvinte și fapte
‎Până la urmă, ai văzut prin mine
‎Dar ascultă, pot să-ți explic
‎Uneori, am făcut lucruri ‎pe care nu le-am înțeles
‎Noaptea m-a ajutat să gândesc
‎În acele momente, ‎îmi spun că mă voi schimba
‎Schimba
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă