Downloaded from YTS.MX
FÖRENTA STATERNAS FLOTTA PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag är dr Walt Miner.
Jag ska prata om LSD.
EN ORIGINALDOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Vi har aldrig gett LSD till en levande varelse...
...som inte har blivit påverkad.
Det påverkar fiskar, spindlar, kaniner, hundar och katter.
Kanske mest intressant av allt, av en eller annan anledning
gavs LSD till en elefant en gång.
Och hör och häpna, elefanten dog.
Vissa får en dålig upplevelse första gången de tar drogen.
Andra tar den 30, 60, 100 gånger innan de snedtrippar.
Och snedtrippen? Omedelbar galenskap.
Ofta en fantasivärld utan återvändo.
Det finns inget vuxet eller sofistikerat
med att ta en LSD-tripp. Det är bara idiotiskt.
Det är som rysk roulette.
I undervisningsfilmer har drogbruk alltid framställts
på ett något överdrivet och hysteriskt vis.
Föräldrar som får panik, barn som flippar ur,
folk som hoppar från fönster.
Missförstå mig rätt, droger kan vara farliga,
men de kan också vara jätteroliga.
Och vilken slags person skulle utsätta sig för något farligt och jätteroligt?
Om inget annat,
hoppas jag att kvällens film ska besvara den frågan.
Väl bekomme.
MUSIKER
Psykedelika löser inte världens problem, men de kan vara en början.
Alla genier tog det.
Einstein, Steve Jobs, Jimi Hendrix, A$AP jävla Rocky.
Jag kände alltid inom mig: "Det måste finnas nåt mer..."
När jag tog syra kände jag: "Du hade rätt. Det finns mycket mer."
Min syn på droger förändrades.
Jag har fått många insikter om hur jag ser på verkligheten.
Jag har trippat fler än 100 gånger...
...förmodligen närmare 200.
-Gör inte åtta trippar dig kliniskt galen? -De säger det...
Jag har tagit svamp typ 12 gånger...
Jag har nog tagit svamp 12 gånger.
Bokstavligen 50 gånger.
Jag tog mycket syra.
Mycket syra.
Jag tog mycket syra. Säkerligen omkring 500 trippar.
Jag tog syra en gång.
Jag behövde kanske inte ens göra det. Jag hade kunnat se den här dokumentären.
Är alla med?
Filmen börjar snart.
LSD, PEYOTE, AYAHUASCA, SVAMPAR, DMT
MÅENDE/MILJÖ
UPPFATTNING
EN ORIGINALDOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Psykotropiska droger faller in i en enormt bred kategori.
Jag experimenterade med hallucinogener.
De försätter en i ett medvetandetillstånd som är väldigt förvrängt...
...där ens perception, kognition...
...och ens vetande är väldigt annorlunda.
I början känns det overkligt,
men när man kommer ur det undrar man vad som är verkligt.
Jag vill inte att det här ska vara en del i en "säg bara nej"-kampanj...
...som avskräcker folk från upplevelsen, för jag tycker att den är värdefull.
De gånger jag har snedtrippat, och det är många gånger...
...insåg jag alltid att det var det jag behövde.
Ibland är det en spark i röven
och ibland behöver ens ego plockas ner ett pinnhål eller två.
Å andra sidan kan man få oerhört givande upplevelser...
...fyllda av kärlek och stöd, en känsla av bärkraft
och en religiös känsla av sammankoppling med planeten.
Så jag känner att det jämnar ut sig.
UNIVERSUM SPRACK UPP
En dag fick jag torkad peyote av en vän, och jag hade aldrig tagit det förut.
Jag bodde på en bondgård i England.
Jag tog det klockan 11.
På vägen tillbaka till huset...
...började jag få en känsla av att allt blev levande...
...gräset började prata med mig...
Sting!
...och väldigt snabbt hamnade jag i en psykedelisk värld.
Träden vinkar musikaliskt åt mig.
Sting!
Jag går förbi bondgården.
Jag har en kille som sköter den, som heter John,
och han ropar enträget in mig:
"Kom! Jag behöver din hjälp!"
Jag sa: "John, jag är upptagen."
Han sa: "Nej, du måste hjälpa mig." "Vad är det?"
"Jo, en av korna har problem med att kalva.
Jag behöver hjälp, för annars kommer hon att dö. Det är illa."
Medan han pratar blir jag allt mer hög...
...och förvirrad.
Så jag går till honom...
Kon är i nöd, hon råmar och har väldigt ont.
Det upplevelsen gör är att den väldigt tydligt
ställer en inför tanken på dödlighet, och man kan inte ducka för det.
Ens egen dödlighet, planetens dödlighet,
den här lilla kalvens dödlighet och dess mammas.
Man kan inte komma undan det.
Det är medvetandets kärna.
En dag existerar vi inte längre.
Hur hanterar vi det?
Vi lindar ett rep runt kalvens framben och mule,
och mitt jobb är att dra medan han styr upp det hela.
Vi får en massa fostervatten och sånt på oss.
Det hela tar ungefär 20 minuter.
Det är som att dra upp en val i en fiskebåt.
Och jag blir allt högre.
Till slut får vi ut kalven.
Modern drar en suck av lättnad, och för mig
har hela universum spruckit upp.
Det var som meningen med livet.
Jag tror att den psykedeliska upplevelsen...
...utplånar...
..."den" i "jag och den."
Det blir "jag och du."
Allting, oavsett om det är ett träd,
en flod eller ett stenblock,
man inser att man hör samman,
att allt är gjort av samma materia.
När man behandlar världen som ett objekt, så behandlar man den illa.
Ser man världen som en del av sig själv, så behandlar man den bättre.
Det är inte nåt man vill göra varje dag.
Man måste förbereda sig.
Man måste ha ett syfte.
"Okej, jag ska uppleva det här,
och jag hoppas att det hjälper mig att skriva en låt,
skriva en roman
eller att älska,
eller behandla min familj bättre, vara en bättre medborgare."
Om man har ett mål
och genomgår upplevelsen, så blir man belönad.
Om målet är att bara bli hög, då blir man bara hög.
Mitt råd är att inte göra så.
Jag minns faktiskt inte att vi pratade om det,
jag minns bara att han gav det till oss
och vi satte det i munnen.
Vi gav det inte en tanke.
Det var helt tanklöst.
Det kunde ha varit ett stort livsval.
VÄNDPUNKTEN
Jag var en ung komiker i New York.
Vi brukade umgås i slutet av kvällen, alla komiker umgicks på en restaurang.
En gammal hippiesnubbe kom in.
Han hade ganska rejäla, vita pappersbitar...
Fyrtiofem minuter senare... "Vad var det där, tog vi syra?
Jag känner inget."
Det är när man säger "Jag känner inget," som vändpunkten kommer.
Känner jag nåt?
Vad är känslor?
Vad är känslor? Vad är det att känna nåt?
Åh, det är så här det är att trippa på syra.
Den varma chokladen kom in,
och skummet eller vispgrädden liksom andades,
och var för levande för att dricka.
Vi flöt till Washington Square Park med ett gäng vi aldrig hade träffat förut.
Halvt hemlösa, ganska suspekta.
Och plötsligt kände vi på varandras ansikten,
skrattade och grät och fick enorma insikter.
Jag sa: "Vi går hem till mig."
-Ja! -Ja!
Så vi sprang.
In i hans bil, han kör iväg,
vi kommer till ett rödljus
och det blir grönt
och sen gult, och rött och grönt
och gult, rött, grönt, gult, rött.
Han har glömt hur man kör.
Han kan inte komma på hur han körde iväg. Det var muskelminnet.
Och han vet inte vad han gör, hur bilar funkar.
Hur funkar en bil?
Vet vi hur bilar funkar?
Vi kör inte. Vi har en nykter kompis.
Ingen körning, det är galet.
Man vill sitta i passagerarsätet. Man vill inte köra.
Jag vill köra.
Jag vill inte sitta där och tänka:
"Om den personen ser allt jag ser, är det nog bäst att jag kör."
Du vet de där vita linjerna, tittar man långt bort är det som att de går uppåt.
Jag satt vid ratten och mina händer gjorde jobbet helt själva.
Jag kunde sitta och titta ut genom fönstret, för min kropp körde bilen.
Till slut stannade jag. Jag bara stannade.
För det är så brant, men jag faller inte bakåt.
Jag fattar ingenting, men så inser jag att jag inte har foten på gaspedalen.
Jag har motorbromsat och stannat på motorvägen.
Vägen svischade förbi...
...och försvann.
Jag såg inget, det var totalt mörker.
Och en pytteliten dödskalle i slutet.
Den kom mot mig, och inuti dödskallen var vägen,
munnen öppnades och svalde mig.
Kör inte på syra.
JU MER DU TRIPPAR
KÖR INTE PÅ SYRA!
FOKUS PÅ LSD/PSYKEDELIKA
Hej, jag heter Tommy Roe.
Vid det här laget är det nog uppenbart att LSD är kraftfulla grejer.
Och det är precis vad det är, grejer.
Syra och svampar är hallucinogenernas Coca Cola och Pepsi,
men det finns många saker som kan få dig att trippa.
Ayahuasca.
DMT.
Meskalin.
Det är bara början på en lista över ämnen
som kan få den mänskliga hjärnan att uppleva
förändrad verklighetsuppfattning och hallucinationer.
Jag bestämde mig för att...
...invigas ordentligt i peyote.
Så jag flög ner till Mexico City och sen åkte vi upp i bergen med minibuss
och träffade folk som kunde inviga mig i peyotekulten.
Först trycker de in massor av peyote i ens mun,
jag menar enorma mängder, med stryknin,
och man tittar på det och tänker: "Det är gift."
De trycker in det.
Och snabbt som ögat är jag väldigt hög.
Öknen är redan ett slags overklig, psykedelisk upplevelse.
Titta bara på de där enorma kaktusarna.
Man är i en slags utomjordisk värld.
Sting...
Sen fick vi ögonbindlar, jag och tre andra.
När ögonen är slutna, är man i en tredimensionell tecknad värld.
Man är i en slags rymdfilm.
Och vi tvingades klättra upp på det heliga berget,
jag minns inte namnet på berget, med ögonbindlar, höga på peyote,
i gassande sol.
Så jag snubblar upp för berget, det är en rejäl vandring.
Till slut kommer vi till toppen, framåt kvällen,
och jag känner att något strilar på mitt huvud.
Jag tänker: "Åh, en dusch," för vi var riktigt skitiga.
Jag öppnar ögonen och det är blod.
"Vad är det här?" "Det är hjortblod, det ingår."
Jag får hjortblod hällt över mig.
Och det var under Halleys komet.
Halleys komet är nåt extra, särskilt när man är hög på peyote,
för den ser ut som en eldsprutande drake.
Väldigt skrämmande och hotfull.
Men den skrämde mig inte lika mycket som tanken på dödlighet,
som konstant finns hos mig.
Det här var nåt...
...svårt, och meningsfullt, tror jag.
LSD UNGDOMSINFORMATION
Droger är kanon.
Psykedelika är så coola.
Jag älskar hallucinogener. Ta hit lite, nu!
Det är nåt av det man kan höra på en typisk lekplats nu för tiden.
Skrämmer det dig? Det borde det göra.
För i allt större utsträckning tänder dagens unga på,
flummar loss och flippar ur.
Hur ska vi tråkmånsar kunna begripa denna skrämmande trend?
Vi tittar på videor som den här, om en liten flicka som vi kan kalla Emily,
för det är hennes namn, och hennes...
...snedtripp.
SNEDTRIPP
Hej, hur är läget?
Emily, jag har fest i kväll och det vore ballt om du kunde komma.
Nej, vi ska hem till dig och göra skoj, ofarliga saker med dina föräldrar hemma.
Föräldrar får mycket skit, men de är inte så illa att umgås med.
Kom igen, det blir kul. Det finns massor av tunga droger där.
Okej, vi ses kanske där.
Jag menar, hur farligt kan det vara?
Vem är redo för tunga droger?
Jag har LSD,
lite svamp,
syra, lite blå himmel, lila dimma...
Jag har blå himmel på Mars, farmors löständer.
Jag har Pac-Man, Super Mario, Luigi,
Reagans och lite orange solsken...
Jag är med!
-Orange solsken låter inte så illa. -Det har många namn, Emily.
Man behöver inte vara ett mattesnille för att fatta vad det betyder.
-En snedtripp. -En snedtripp.
Kom igen Emily, testa en.
Kanske bara en.
-Gör det inte, Emily. -Tänk på din framtid!
Jag tror att jag trippar...
Skumt...
Så är syratrippar på film.
De har aldrig nånsin träffat rätt.
I filmer använder de alltid ett fisheyeobjektiv.
De drar alltid ner tonläget jättemycket
så att allt blir förvrängt, och personen är typ:
"Wow, jag går på syra! Herregud, jag känner min själ!"
Den enda film som har kommit nära var Fear and Loathing in Las Vegas.
Det finns en scen där Johnny Depp är på kasinot
och golvet rör på sig och grejer.
När jag såg det sa jag: "Ja. Det där är syra."
Jag vet inte om du tagit syra, men vid mina trippar under den perioden
hände det alltid saker när man var hög på syra,
som i vanliga fall aldrig nånsin skulle hända.
Märkliga och hemska saker.
MÄRKLIGA OCH HEMSKA SAKER
Jag heter Anthony Bourdain.
Jag tyckte mycket om LSD.
Jag blev tonåring precis i slutet av sextiotalet,
och jag var grymt besviken på att jag missade hela hippietiden.
Jag läste om dem i tidningen Life
när jag var nio-tio år gammal, och det såg häftigt ut.
Jag längtade efter att bli stor nog att åka till San Francisco och ta syra.
Folk hoppar ut från fönster, det låter intressant.
Mina föräldrar var förskräckta, så... det var nåt slags bekräftelse.
Jag var helt uppslukad av Hunter S. Thompsons verk.
Med uppslukad menar jag...
...att vi tyckte att Thompson var coolast nånsin,
och vi ville vara som honom.
Thompson har en bild av att man vet att snedtrippar när man tittar ner
och ser sin döda farmor kravla uppför ens ben med en kniv i munnen.
Det var roligt, och vi ville... om inte uppleva det så överleva det.
En helg förberedde vi oss för en biltur.
Jag sa till mina föräldrar att jag skulle sova hos min vän hela helgen.
Han hade tillstånd att övningsköra.
Det var grunden till vår mästerliga plan.
Först köpte vi droger.
Mycket syra, lite gräs, libanesiskt hasch, Gordon's gin och två backar Maximus-öl.
Jag vet inte varför vi valde det.
Och det här är viktigt: lite metakvalon.
Vi tog en massa av drogerna, även LSD.
Vi tog sikte långt in i Catskillbergen.
Vi kör där och trippar på syra när vi stöter på två liftare.
Snygga unga damer som var exotiska dansare.
En av dem sa sig heta Panama Red.
Erfarna, världsvana kvinnor som ville ha skjuts.
Vi avslöjade genast att vi hade
ett stort urval narkotiska preparat.
Föga förvånande lockade detta de två unga damerna.
Vi gick till hennes rum.
Vi rökte marijuana, vi rökte hasch...
Försiktigt, han anfaller!
Sen påminde hon om att vi hade nämnt metakvalon.
Jag gav henne en, men hon verkade inte tycka att det räckte. Hon ville ha två.
Två 400-milligrammare. Det var riktigt starka jävlar,
starka jävla metakvalonpiller.
Med hjälp av all sprit börjar Panama bli ganska hög när metakvalonen slår till.
Vid det laget är vi på topp, okej?
Där började det gå snett.
Det gick utför väldigt fort.
Panama börjar visa kläder från sina tidiga år i Vegas.
Plötsligt, mitt i steget, rullar Panamas ögon bakåt
och hon rasar ihop, stendöd, på golvet.
Hon är död och vi har gett henne drogerna som dödade henne.
Jag såg framför mig hur polishelikoptrar med sökljus skulle komma när som helst
och specialstyrkor med murbräckor som kom in genom fönster och dörrar.
Vad gör vi nu?
Mina föräldrar tror att jag sover hos dig, och vi är höga som hus.
På vägen hit fylldes himlen av färger och cirklar
och märkliga och underbara saker.
Nu är det fult och nojigt.
Verkligheten har trängt sig på, på ett hemskt sätt.
Innan vi ens kom nära att fatta vad som hade hänt,
ryckte hon till och hoppade upp, som om inget hade hänt.
Hon ställde sig upp som att hon kollapsar jämt.
Vi drack en massa gin och snortade kokain från Bibeln.
Vid ett tillfälle gick jag på toa.
Jag tittade i spegeln och såg en indianhövding i full krigsmålning
som tittade tillbaka mot mig i spegeln.
Att ta syra och titta i spegeln är aldrig bra, men den här gången var det illa.
Titta inte i spegeln. Täck över speglarna.
Det är inte smart att titta i spegeln.
Herregud, att titta i spegeln är det värsta.
Vem är jag, vem ser jag?
Man ser genom huden.
Huden är mer genomskinlig när man trippar.
Man ser blodet rusa genom ådrorna.
Särskilt om man har problem med självkänslan.
Jag har sett mitt ansikte förvandlas till en get.
Oavsett hur du ser ut, täck över speglarna.
JU MER DU TRIPPAR
TITTA INTE I SPEGELN
Titta inte i spegeln!
Jag är dr Charles Grob.
Jag är psykiater.
Jag är forskare och undersöker möjligheten till en hallucinogen behandlingsmodell
för att bota psykisk sjukdom... eller missbruk.
Jag har också gjort en FDA-godkänd studie där vi hade tillstånd
att använda alkaloiden som finns i hallucinogena svampar, psilocybin,
i en behandlingsmodell för patienter med svår cancer som har reaktiv ångest.
Deras livskvalitet förbättrades avsevärt.
Ingen snedtrippade, ingen fick nån allvarlig fysiologisk reaktion.
Så vi fann att det åtminstone fanns potential i behandlingsmodellen,
och ett värde i att göra ytterligare utredningar.
Låt höra från personer som har haft sina anledningar att gå på LSD.
Låt oss också höra från läkare, psykologer och experter
som själva har testat LSD.
Den enda gången jag tror att jag har förstått mig själv,
var under en syratripp. Då var allting väldigt tydligt.
Jag hade inte en enstaka snedtripp.
Jag hade en lång, rejäl en.
Jag hade kläder som passade till syra, musik som passade till syra...
...smink som passade till syra...
För mig var det en...
...rituell drog.
Vill du se mitt hus?
Mitt hus är syrahuset.
Det påverkade allt.
NORMAL PÅ SYRA
För mig är det hysteriskt roligt att ha droghistorier.
Hela sakens väsen...
Tar du droger på rätt sätt så kan du inte berätta en historia.
Hej, jag heter Carrie Fisher och...
...jag tog mycket LSD.
Jag tror att jag hörde talas om syra via John Belushi.
Men jag hade inga problem... Vid det laget hade jag inga drogproblem.
Jag hade inte kommit in i den drogzon
som i slutändan blev mitt fall, och det var opiater.
Det vore svårt att bli... Skulle man bli beroende av syra? Nej.
Och det är en svår drog att ta.
Jag organiserade resor till olika platser i världen i syfte att ta syra där.
Jag gjorde såna grejer och glömde...
...att jag ser ut som...
...prinsessan Leia, eller vad jag nu var för folk.
Så det är ingen lysande idé att ta syra och ränna omkring.
Men jag åkte till Seychellerna.
Och vi tog syra, och...
Herregud, jag var på...
...stranden, och det var ingen annan där.
Jag har min Super 8-filmkamera, det var på den tiden.
Jag filmar min vän.
Mitt i det hela...känner jag plötsligt...
...en störning i kraften.
Ta inte med det.
Hur som helst, jag vänder mig om, och förresten så är jag...
...nog inte naken, men absolut topless.
Vi vänder oss om, och ser en busslast japaner som just har anlänt.
Det visar sig att vi är på platsen dit de tar hotellens turister på lunch.
Vid den tiden är jag prinsessan Leia på ett innerligt vis,
och jag har inga kläder på mig.
Jag tog syra och kände:
"Jag fattar, det här är rimligt."
Faktum är att när jag fick veta att jag är bipolär...
När jag träffade läkaren sa jag:
"Jag kände mig normal på syra."
Att hon kunde känna sig normal på LSD när hon var som mest berömd...
...kan ha att göra med hur onaturligt det kändes att vara en offentlig person
och hur avstängd hon kanske var från sig själv.
LSD-upplevelsen kan ha låtit henne
komma åt kärnan, sitt innersta jag.
Det kan ha fått henne att känna sig mer äkta.
Hur som helst, vi tog Owsley-LSD.
Vi blev väldigt höga.
Vi var i Central Park.
Jag håller fast i marken...
...för det var svårt att hålla sig kvar på planeten.
Jag tittar på ett ekollon...
...och det rör på sig, mycket.
Jag såg aldrig nåt som inte fanns.
Jag såg bara sånt som fanns... uppföra sig illa.
Herrejävlar! Du är Carrie Fisher!
Du är för helvete prinsessan Leia!
Herregud, jag är en stor beundrare!
Och det uppför sig illa...
Kolla här. Jag köpte den på loppis.
...uppför sig illa...
Jag pratar med dig, för du trippar utav bara fan!
Nej, bara nej!
Så jag tvingades se det här ekollonet
koreografera sig själv.
Du är i nöjesbranschen. Vill du höra en grej? Säg vad du tycker.
Jag är en nöt.
Jag är en nöt, nöt, nöt. En hård nöt att knäcka.
Jag är ett nöt.
-Vad tycker du? Jag är fortf... -Håll käften!
Åh... Du tycker inte om det.
Vid det laget var ekollonet nästan sig själv igen.
Berätta inte för nån vad du såg.
Säg inget!
Som psykolog måste jag säga att den förståelse du tror dig ha fått,
inte stämmer med fakta.
Den enda verkliga förståelsen
vore om du fick en snedtripp och sen analyserade den.
Då skulle du behöva försöka få fler snedtrippar
och sen försöka förstå dem, så som psykologer analyserar drömmar.
Och om du inte har rätt utbildning kan du inte göra det själv.
Droger förändrar medvetandet dramatiskt.
Man riskerar att få en psykos, eller det som kallas "snedtripp".
Risken för snedtripp minimeras ju mer man styr mående och miljö.
"Mående" är vem personen är som har upplevelsen,
deras inställning, sårbarhet, avsikt.
"Miljö" är var man gör det. Hur trygg är miljön?
Ta inte syra med främlingar,
eller folk som låtsas vara dina vänner, eller vänners vänner.
Välj ditt sällskap.
Ta inte LSD med skitstövlar. Man vill inte ha nån som säger: "Flippar du?"
"Åh, känner du det? Känner du hur hjärnan spricker?"
Så knäppt...
"Ser du rosa elefanter? Gör du?"
Om du är nedstämd eller har problem,
kan det ofta förstärkas på ett farligt sätt.
Man vill inte ha en massa som snurrar runt i huvudet,
jobbiga saker som att man just gjort slut med nån,
eller att nån såg när man runkade i kaffebryggaren,
för den sortens skuld och skam förvärras. Man måste vara mentalt stark.
Det är en resa som alla måste göra på egen hand...
...med vänner.
Var med några goda vänner i ett avgränsat utrymme.
Inte instängt, det ska finnas lite natur.
Jag föreslår skogen. Just det, skogen.
Vatten i närheten, en flod, några träd, och skönhet.
Folk säger alltid att man ska trippa på en äng eller i naturen,
men jag har inte gjort det. Jag har alltid varit i New York.
Första gången jag blev hög i New York trodde jag att taxibilarna ville döda mig.
Undvik städer.
JU MER DU TRIPPAR
KONTROLLERA MÅENDE OCH MILJÖ!
Och nu, tillbaka till Snedtripp.
Alla säger att det går bra att trippa, om man bara kontrollerar mående och miljö.
Men det enda man säkert vet är att man ger sig ut på en...
...snedtripp.
SNEDTRIPP
Har du nån kille eller är du "apelsingel"?
Jag vet inte, är du?
Ni är jättekonstiga.
Ja, lägg av, det är inte kul längre.
Det vore kul om jag hoppade ut genom fönstret.
Det låter som en superbra idé! Gör det!
Okej!
Va? Nej!
Inte fönstret!
Droger är en riktig skrattfest... tills de inte är det.
Jag heter Nick Kroll och jag har en varningssaga om att trippa.
Det var jättekul, jag vill bara varna folk.
JAG ÄLSKAR MINA VÄNNER
För några år sen hyrde vi ett hus i Malibu till en väns svensexa
och jag införskaffade ett gäng svampar,
för grabbar som närmar sig fyrtio...
...vill verkligen bara fly.
Folk rökte salvia, så man visste att det var en flott tillställning.
Vi är på en privat strand i Malibu.
Alla tar svamp. Jag tar lite mer: "Det är lugnt, de är bra."
Jag älskar mina vänner!
Alla har roligt. Jag tänker: "Jag är i vattnet, jag trippar,
det är 90 procents risk att jag drunknar,
men det känns bra att vara ett med jorden."
Vi går upp, nu är jag på stranden. Jag är ordentligt hög och sätter mig ner.
Jag har ätit fler svampar än de andra.
Jag ser mina vänner, och de börjar plocka kelp.
Jag ser det och förstår vad som ska ske.
De har kommit upp ur vattnet. De kommer upp med 20 kilo kelp,
och jag ser dem lyfta de och lägga all kelp på min kropp.
Och jag var...
...överlycklig.
Så börjar kelpen röra sig på mig, och jag tänker: "Jag är kelpmonstret."
Jag är kelpmonstret!
Jag kunde inte föreställa mig att ta bort...
...det jävla havsslammet...
Kelpmonster!
Nästa dag vaknade jag...
...täckt av röda utslag...
...eftersom jag hade...
...varit täckt av jävla kelp i 45 minuter.
Jag diggar inte piller, men syra ger den vildaste trippen.
Ja, men också de värsta snedtripparna.
När det finns fyra hörn eller så, och...
...man blir lärd av trafikljus
eller övergångsställen, och jag minns att jag plötsligt tänkte:
"Jag vill ta mig dit bort..."
Och i stället för att gå från A till B, till C, tänkte jag:
"Jag kan gå direkt från A till C!"
Det låter jättekorkat,
men syra gav mig det och jag använder det hela tiden:
"Om ingen tittar, kan jag gå direkt till C
utan nåt jävla B-trams."
VIT UGGLA
Jag heter Kathleen, det här är Adam. Vi är gifta, vi är musiker. Berätta din.
Min berättelse...
...är inte...
Jag har aldrig haft en snedtripp på syra eller på svamp, inget galet.
I slutet av 80-talet körde jag med tre vänner till...
Min vän sa: "Ni måste åka till ett ställe i Baja."
Jag och tre kvinnor, ute i ingenmansland
i Mexiko.
Min vän sa: "Jag har två doser syra. Vi borde ta dem."
Så vi la dem i en läskflaska och alla drack.
Så får vi punktering.
Jag och tre kvinnor, i ingenmansland.
Jag kan inte byta däck och jag vet inte om det finns nåt. Inte ens nu vet jag...
Han kunde inte byta däck!
Vi kollade nog inte ens efter ett reservdäck.
Medan vi säger: "Det här är illa...",
...flyger en vit uggla över oss
och vi säger: "Det är ett tecken på att nåt stort kommer att hända!"
Två skåpbilar fyllda med män, alltså vuxna män,
körde fram, och vi sa: "Superbra! Men fan, det är lite skumt."
-Männen kommer ut och kollar in oss... -Det är tre snygga tjejer i bilen.
Om jag åker med dem, tar de mig till en snubbe som har däck.
Så jag säger: "Hörni, jag vet inte om jag kommer tillbaka."
Så vi gruppkramas och säger typ:
"Lycka till."
Vi kör och kör, allt längre in bland bergen.
Det är som taget ur en film.
En massa gamla snubbar sitter kring en lägereld.
Det finns två skjul byggda av cementblock,
så jag säger: "Där borta?"
Ut ur skjulet kommer den största människa jag nånsin sett.
I overall, ingen tröja. I motljus.
Med den största jävla hammare jag nånsin sett.
Ju räddare jag blev, desto mer skrattade de.
Han vänder sig om och börjar banka på dörren.
Han öppnar dörren, jag tänker...
"Nu gäller det...
Antingen slåss jag mot alla för att fly, eller kollar vad som finns där."
Han tänder lampan. Skjulet är fyllt av däck.
Det är fyllt av däck! Det är en kyrkogrupp.
Skåpbilarna tillhör en kyrkogrupp.
De visade oss vägen: "Kör tillbaka den här vägen..."
-Allt ordnade sig. -Det var ugglan.
Det här är din hjärna.
-Det här är din hjärna. -Det här är din hjärna.
Det här är din hjärna på droger.
Det här är din hjärna på min smörgås.
Utsökt.
Alltid samma historia, ni har sett den.
Ung man på syra trodde han kunde flyga, hoppade ut ur byggnad. Vilken tragedi.
Dåre. Åt helvete med honom. Han är en idiot.
Om han nu kunde flyga, varför inte lyfta från marken?
Det finns många berättelser om folk som hoppar.
Det var en grej.
Det snackades en massa skit
från början när vi tog det, för att avskräcka oss.
Mina föräldrar var terapeuter och de jobbade på ett mentalsjukhus.
Mina föräldrars sätt att säga till mig att undvika droger
var att komma hem och berätta
hur förstörda ungdomar de hade på sjukhuset, som tagit droger en gång.
Mamma sa:
"En kille rökte marijuana som var spetsat med PCP
och nu är han galen, helt från vettet.
Han kör upp näven i rumpan hela tiden."
Hon berättade faktiskt exakt det.
Så jag var livrädd för att testa några droger överhuvudtaget.
Jag gjorde det aldrig, inte förrän jag åkte till Amsterdam.
SVAMPAR FUNKAR INTE
Jag är Paul Scheer.
Det här är min berättelse om att bli löjligt hög.
Jag åkte till Amsterdam med mina komikervänner för att uppträda.
Det var typ: "Wow, Amsterdam, marijuana är lagligt.
Man kan till och med ta svamp. Det blir grymt.
Vi måste ha en svampdag."
Till slut gick vi till en butik,
och de tar fram dem som om det var diamanter.
De har olika sorters svampar som vi väljer bland.
Jag minns att jag valde nåt som hette Hawaii-nånting.
Hawaii är coolt, typ vindsurfing. En sån tripp vill jag ha.
Vi bestämde den bästa platsen för det, och det var Van Gogh-museet.
Så vi går in på museet och käkar de här svamparna.
De sa: "Ät inte allt på en gång." "Visst."
Så jag äter svamp.
Det går fem minuter och jag tänker...
"Jag känner inget. De här svamparna funkar inte."
Tja...
Jag är Paul Scheer, i Amsterdam och svamparna har ingen effekt.
Så jag äter fler och fler.
Jag får väl njuta av konsten. Jag är Paul Scheer i Amsterdam.
Jag tittar på en av tavlorna, kråkorna över majsfältet,
och den fångar mig av nån anledning.
"Wow, den är superintressant. Kolla! Jag ser under kråkorna!"
Jag vänder på mig, för jag intalar mig själv att om jag gör det
ser jag delar av tavlan som inte finns på riktigt.
Herrejävlar!
Kolla på all majs!
Plötsligt känner jag att fåglarna kommer mot mig,
och jag står mitt i majsfältet.
Vad i helvete?
Det är ett populärt museum. Där är familjer och mycket folk
och jag står en decimeter från tavlan...
...nästan upp och ner.
Så här: "Ja, ja, ja..."
Den förändras och rör sig. Jag tänker: "Van Gogh, geni!"
Jag fattar Van Gogh!
Jag känner mig lite varm. "Det är varmt, jag svettas, jag måste ut."
Jag kommer tillbaka till huset vi bor i.
Jag säger: "Hörni... Vi måste ha mat från McDonald's."
Och alla säger: "Ja!"
Det berodde nog på att vi var utomlands
och vi behövde landa i nåt amerikanskt. Så McDonald's var helt rätt.
Jag går in, de fyller en påse med burgare år mig,
jag tar med den till huset och delar ut till alla.
Alla börjar äta och precis som i Alice i Underlandet när hon tar pillret,
äter vi upp våra burgare och det går över. Allt är som vanligt igen.
Tack, McDonald's. Du räddade oss.
Jag har aldrig trippat på McDonald's. Jag är inte dum.
Om det är nåt som står i motsats till en LSD-tripp, så är det McDonald's.
Snacka om yin och yang.
Man går in där och inser: "Jag är i vidundrets mage.
Jag har en själ, och jag är i en själlös bur."
ALLTING HÖR IHOP
Hej, jag heter Rob Corddry.
Jag är psykonaut.
Skådespelarfackmedlem.
En gång tog vi svamp och jag satt framför spegeln,
trippade skiten ur mig, hög som ett hus,
och stirrade på mig själv i spegeln.
Jag hade bar överkropp, vilket jag i vanliga fall inte gillar,
men i det läget har man ingen dysmorfofobi.
Man ser saker för vad de är.
Oavsett om de skimrar eller andas.
Kroppen andas ändå.
Jag tittar på min kropp och mitt ansikte som de verkligen är.
Mitt ansikte såg helt annorlunda ut.
Jag förstod att min kropp var ett skal.
Jag kände att mitt riktiga jag, inte i spegeln,
var större än min kropp och bredare.
Och jag kände: "Så är det. Vi är en del av allt, allt hör ihop."
Sen tittade jag i spegeln
och jag kunde se, det var som om...
...hela världen var jag.
Jag såg allt, allt var sammankopplat.
Allt var bra.
Folk säger: "Titta inte i spegeln när du är hög," men jag säger: "Titta mer!"
JU MER DU TRIPPAR
TITTA I SPEGELN
Titta i spegeln!
Jag tittade i spegeln. Mitt ansikte blev ett monster.
Det var flummigt. Jag tänkte: "Åh, fan."
När man växer upp i stadsmiljö, typ i förorten eller så, ser man syra som:
"Det är som crack, PCP, ängladamm, meth eller nån sån skit.
Varför ska man ta syra?"
När man blir äldre börjar man ta svampar och sånt
och inser att det bara är svampar och mögel.
Det är bara jävligt skön skit.
ÄLSKA VARANDRA
Jag minns första gången jag tog syra. Det var för ett par år sen.
Jag kände mig redo, redo att bli ett med planeten och universum.
Det var galet. Det var med en vacker kvinna.
Hon introducerade mig till det.
Jag minns bara att hon hade det på kex.
Tyvärr var det just när jag fick till det med henne som syran började verka.
Och du vet, vi rullade runt i sänghalmen.
Det är så skönt. Allt är mer intensivt.
Jag ser allt möjligt. Jag känner allt möjligt.
Färger rör på sig. Jag hör färger. Jag smakar på färgerna.
Hur fan smakar en färg?
Och av nån anledning kändes allt hon gjorde...
...helt otroligt. Gånger två.
Extraordinärt.
Nu blir det lite målande...
...lite vulgärt, snuskigt, okej?
Du fattar, men...
Vad kan jag säga. Livet.
Helt sant.
En regnbåge sprutade ur min kuk.
Och den lät...som ett piano eller nåt.
Jag har ingen aning om varför en regnbåge kom ut ur min penis.
Jag gillar inte regnbågar.
Jag vaknade nästa dag och sa...
...till min polare: "Du...
Jag vet vad meningen med livet är."
Och jag sa...
"Det är att älska varandra."
Han bara... "Sant."
Det var min första gång på syra.
Men alla är olika...
Jag förespråkar inte psykedelika.
Jag har kul med det. Det passar inte alla, det ska sägas.
Jag är artist, det är min livsstil.
När jag tar syra är det psykedeliskt...
...som 60-talsrock, du vet, som...
...The Castaways eller Jefferson Airplane...
Rolling Stones gjorde bra skit, och Beatles förstås.
Jimi...
Vem sjunger "Hurdy Gurdy Man", är det Donovan?
En äkta 1960-talsupplevelse var:
"Finns det en lösning på världens lidande?"
För fram till oktober 1966 var LSD faktiskt lagligt
och användes på otroligt välgörande sätt, som vi alla vet.
Vi vet nu, av dokumentationen, att det hjälpte väldigt många.
Ångest minskar.
Folk som är döende, som får DMT, du har hört det förr...
...de får lite psilocybin...
...och plötsligt försvinner ångesten, för nu känner de att det är naturligt.
Jag har aldrig tagit ayahuasca eller DMT. Jag är för rädd.
Men jag kanske kommer dit nån dag, att jag vågar testa det.
DMT är en expressbiljett... till den primitiva ursoppan.
Vill du veta hur det är att vara en naturlig varelse
och se ditt ego lösas upp till ingenting,
rök lite DMT så hamnar du där.
Du hamnar där direkt och får direktkontakt med utomjordingar och färger,
uråldriga mönster, helig geometri, och...
Det är otroligt.
Jag heter Zach Leary och jag växte upp med Timothy Leary.
Han var en amerikansk filosof och psykolog i slutet av 1900-talet.
Första gången pappa tog psilocybin i Mexiko sa han de berömda orden:
"Jag lärde mig mer under fyra timmar på svamp än under 20 år inom psykologi."
Självklart vill psykologer och psykiatriker använda LSD
för att behandla psykisk sjukdom. Jag tror att LSD kommer att bli
den främsta boten mot psykisk sjukdom, när psykologerna vet hur det ska användas.
1963 fick han...
...högtidligen sparken från Harvard
för att ha gjort psykedeliska experiment med forskarstudenter.
Timothy Leary, Ram Dass...
...Terence McKenna och alla de där som...
...har tillbringat livet med att utforska de världarna,
och också hade kunskapen och genialiteten att kunna studera dem, blev stoppade.
Vi gjorde bort oss.
Det är synd att den förra generationen
av psykedeliska undersökare stoppades så plötsligt,
för de var nära att göra en del mycket viktiga upptäckter.
Och de utvecklade nya behandlingsmetoder som vi än idag tycker borde utforskas,
eftersom de kan ge en hel del hopp
till människor som har lidit av åkommor
som den vanliga psykiatrin inte kunnat hjälpa dem med.
Det finns många grundläggande, obesvarade frågor kring LSD.
Det finns mycket att göra.
En hel del viktig forskning ligger framför oss.
Förhoppningsvis hittar vi svaren en dag.
Folk undrar alltid...
...om mina bästa upplevelser av att ta psykedelika med min pappa.
Till exempel Grateful Dead-konserter.
Det visuella var verkligen...
Jag minns att Jerry Garcias huvud svällde och blev tio gånger större...
Det var okej att se Grateful Dead utan droger.
Men med droger var det rätt så bra.
Grateful Dead-konserter.
Det bästa stället att trippa på, för det var så tryggt.
Det finns ställen
och provisoriska områden enbart för folk som trippar.
Jag brydde mig inte om musiken, men har nog sett Dead...
...11 eller 12 gånger, tror jag.
Jag gillar Jerry Garcia. Jag erkänner det, jag skäms inte.
Jag gillar Grateful Dead. Jag gick på college, jag är vit...
Jag stod på scenen med Grateful Dead
och somnade framför en av högtalarna.
Så här ser man om nån på en konsert har en bra tripp. De går så här:
Huvudet först, typ... "Huvudstupa in i livet!"
Och så här ser man att nån snedtrippar:
Han går med knäna först...
Han vill att allt annat än huvudet ska träffa det dåliga först.
En gång hade jag räknat fel på mängden...
...och tagit så mycket att jag kollade på Mickey och sa:
"Jag kan inte slutföra, jag måste gå."
Mina cymbaler smälte.
Man kan ta för mycket och det är dumt.
Jag kom hem, fortfarande väldigt hög. Man landar förstås inte direkt.
Jag satte mig artigt vid mina föräldrars middagsbord,
solen hade just gått upp och mamma serverade frukost,
och hon gav mig en tallrik ägg som såg ut som
att de utförde nåt slags ny modern dans,
nåt slags nya piruetter...
Allt rör sig, korvarna dansar och bygger små hus och sånt.
"Hur smakar det, Billy?" "Gott..."
Jag kunde inte äta det.
Och nu, åter till Snedtripp.
Gillar du när det händer saker som du inte vill ska hända?
Självklart inte.
Men det är precis det som händer när du går på knarkfest.
För det finns alltid en skämtare på alla knarkfester.
Hans uppdrag är att du ska bli hög oavsett om du vill det eller inte.
Hans plan:
lurendrejeri.
SNEDTRIPP
-Hörni. -Kom igen.
Apelsinläsk.
-Ta en klunk. -Drick!
-Drick. -Ta en klunk.
Om de inte ska dricka den här goda läsken, så gör jag det.
Ja. Jag med.
Varför är allt som en elektrisk regnbåge?
Ja! Jag kan se hela universum.
-Ni verkar trippa. -Nej. Vi tog inga droger.
Det skulle jag aldrig göra.
-Såg du draken? -Är du säker på att ni inte trippar?
Jag är säker på att de trippar... för de har blivit lurade!
Jag lade tio LSD-piller i deras läsk.
-Jag ville inte det här! -Jag blir aldrig densamma!
Det är fel att lura i någon droger, för man tar över deras psykologi.
Man är ansvarig för hur de kommer att må i 12 timmar,
och om de inte har tagit syra förut har man inte den rätten.
När vi tog den ökända mirakeldrogen LSD...
...åt vi middag med vår tandläkare.
Han la det i kaffet utan att säga nåt.
Vi hade aldrig hört talas om det, vilket var märkligt
för det har varit så mycket paranoia kring den drogen
så folk som vet att de tar den får en snedtripp redan innan.
När jag insåg att jag gick på syra...
...snedtripp, en mörk tunnel. Jag stängde av.
LURAD
Jag är Rosie Perez, den puertoricanska ikonen. Tjena!
Det var en nyårsafton på sent 80-tal.
Jag och en av mina systrar skulle gå på en nattklubb i Alphabet City.
De sålde inte alkohol eller nåt sånt på den klubben.
Det var bara: "Vi gillar musik och dans och våra kroppar och hälsa och sånt."
Så det fanns bara bål eller frukt.
Vid baren frågar bartendern: "Hur är läget, tjejer? Vill ni ha grejer?"
"Visst!" sa vi.
Han sa: "Jaså?" Och jag sa: "Jajamän."
Så han ger oss bål.
Vi dricker den och börjar dansa,
vi svettas, går tillbaka... "Kan vi få mer bål?"
Han säger: "På riktigt?" "Ja, den är god!"
Han säger: "Okej..."
Vi dricker ett glas till. Plötsligt...
...började hela nattklubben expandera.
Golvbrädorna böljade
som om de vore vågor på havet,
och jag tittar på dem och säger: "Det är vackert... Jösses!"
Så jag lade mig på rygg och började simma ryggsim på golvet,
för det var ju vågor, eller hur?
Allt är vackert, alla tittar på mig och jag är på topp,
när min syster kommer och säger: "Tuttarna är ute."
Jag sa: "Åh..."
Jag tittade ner och tänkte: "Herregud!
De är fantastiska!"
De var vackra
och jag var hänförd över skönheten och storleken,
men sedan såg jag mig omkring och trodde att alla tittade på mig.
Så jag blev paranoid.
Jag försökte täcka över dem, för jag hittade inte min tröja,
för den flöt ju omkring i trävattnet.
Så jag täcker brösten så här,
och bröstfettet klämdes ut mellan fingrarna.
Det var helt...
Min syster kommer och börjar garva. Hon säger: "Vi måste härifrån!"
Vi kommer hem, går upp,
och när jag lade mig i sängen blev jag sängen. Min kropp var sängen.
Jag försöker vända på mig, min kropp är madrassen,
och jag vaggar genom hallen,
men jag inser fortfarande inte att jag är hög på syra.
Jag glider och tänker att hallen har blivit en rutschkana
och jag åker ner längs hallen, hela vägen.
Jag säger: "Jag är en säng...!"
Jag gled och jag...
...slog vristen i porslinsbadkaret.
Sen trodde jag att min fot var helt enorm och bara fortsatte att växa.
Jag tittar upp och min pojkvän säger: "Du är hög på syra."
Min första tanke var inte: "Herregud, jag är hög på syra."
Det var: "Herregud, hoppas Gud inte straffar mig för att jag är hög på syra."
Jag trodde att jag skulle hamna i helvetet. Raka vägen till helvetet.
Innan det drack jag inte, jag rökte inte gräs eller cigaretter...
Jag gjorde inget. Jag blev hög av dans.
Om nån erbjuder en gratis drink på en nattklubb, fråga vad det är i den.
Ja.
Det andra jag lärde mig av det,
var att jag behövde gå i terapi för min katolska uppväxt.
Gud förbjude att jag nånsin känner sån skuld igen i hela mitt liv.
Så, vet du vad? Jag antar att syra var bra för mig.
De mentala effekterna av detta är oerhört varierande.
De är fullkomligt oförutsägbara.
Man kan inte veta om någon
kommer att få en bra tripp eller en snedtripp.
De har inte lyckats identifiera områdena i hjärnan som kan orsaka en snedtripp.
Men det som händer inom en är en känsla av desorientering,
förvirring, en känsla av att bli överväldigad av intryck,
hög ångestnivå, på gränsen till paranoia.
Jag har tagit mycket syra, jag har tagit svamp, speed...
Jag vet inte vad det här var. Det var som speed...
O ja!
...men man hallucinerade också.
-Det förvandlade världen... -Ja.
-...till en mardrömsopera. -Ja.
Allt i hjärnan slog om,
och allt började gå utför väldigt drastiskt, otroligt snabbt.
Saker förvandlades till glas och gick sönder,
de återskapades och gick sönder igen.
Mina ben började domna.
Jag kände hjärtat slå väldigt snabbt,
det kändes som om det skulle komma ut ur bröstet.
Jag ville inte säga nåt till min fru,
för jag ville inte att hon skulle bekräfta hur starkt det var,
för då skulle min paranoia öka ännu mer och göra mardrömmen mycket värre.
Jag såg våld, blodsutgjutelse, krig, terrorism,
jag såg halshuggningar, jag såg helvetet.
Vid ett tillfälle tittade jag ut genom en bilruta
och såg en flicka i baksätet i bilen bredvid,
och hon stirrade intensivt på mig.
Den här flickan kan rädda mig. Den här flickan kan hämta hjälp.
Hon kan få ut mig ur detta.
Hon var ett barn. Oskyldig.
Jag försökte kommunicera med henne med ögonen,
som om jag var gisslan: "Få ut mig härifrån."
Jag ville inte prata, för då skulle mina vänner höra det och döda mig.
Jag bara...
Jag ser att det finns en gnutta hopp.
Till slut visar flickan fingret
och jag tänker: "Alla är med på det här. Alla försöker döda mig!"
Vissa människor...
...når toppen av de mentala effekterna här och stannar där.
Från den tidpunkten är de galna.
Jag är Lewis Black.
Fortfarande Lewis Black.
Jag behöver bara säga: "jag är Lewis Black."
VEM ÄR JAG?
Jag tog syra när jag var 20.
Det var i en lägenhet i Hyattsville i Maryland.
När man når den punkten är man borta,
och punkten jag nådde var att jag inte kunde minnas mitt namn.
Det är... Jag minns inte mitt namn alls.
En av sakerna som är en grundbult för dig och din omgivning,
är ditt jävla namn. Det är rätt så viktigt.
Den enklaste vägen vore
att vända mig till nån och säga: "Vad heter jag?"
Men mitt i en syratripp
kan man inte fråga sina vänner vad man heter.
Jag kan inte etikettsreglerna för syra, men det kändes fel.
De har kul, det finns ingen anledning att sabba det för dem.
Jag skulle inte heller ta upp nåt som antyder att jag har problem,
så att de känner att de måste ta hand om mig. Det vore ännu värre.
Så jag satt med en ordbok
och letade ledtrådar till mitt namn.
Det pågår i en halvtimme,
vilket i LSD-tid är ungefär 26 år.
Jag satte handen i fickan, för jag insåg att jag hade en plånbok...
...och där fanns mitt namn.
Och min nästa tanke var att jag var rädd att öppna den,
för jag tänkte: "Tänk om det bara finns Monopolkort där?"
Nej!
Först skrämde det mig, sen kunde jag inte sluta skratta,
och sen hittade jag mitt namn.
Efter det kom jag upp på banan igen.
Hörni!
Jag heter Lewis Black.
Jag har sett folk flippa, därför rekommenderar jag det inte till alla.
Det passar verkligen inte alla.
Ta hit det, jag är redo, kom igen!
Jag var absolut inte redo att ta syra. Det var ett stort misstag.
FLIPPA UR
Jag insåg inte hur mycket det skulle förändra mitt liv på lång sikt.
Jag tänkte: "Okej, nu kör vi, det blir bra."
Vi hade sett Hair nyligen, vilket påverkade oss en hel del.
Jag hoppades på en psykedelisk uppenbarelse...
...som i Hair, med fantastiska bilder
och...nåt slags öppning
till en annan sorts medvetande, och det var...inte alls så.
Det var... Det var bara rädsla och ångest.
Som förstärktes.
Och vem behöver det? Vem behöver ta en drog för det?
Så jag tog en och det gick en halvtimme, 45 minuter, en timme...
Vi umgås och inget händer.
Nu har det gått en och en halv timme och inget händer.
Så naturligtvis...
...säger jag: "En till."
Vi tog en till, och då hände nåt.
Jag flippade direkt och blev jätterädd.
Jag tittar på min hand och undrar, klichéartat, vad min hand är.
Är det inte alltid så, att man tittar på sin hand?
Eller på tummen, och ser hela universum i sin tumme, såna grejer?
Vad händer i hjärnan när man trippar?
Ungefär tio procent av hjärnan är upptagen med ljud och färg,
tio procent med konceptet tid,
som brukar gå fortare och/eller långsammare.
Och resterande 80 procent?
Stirrar på din hand.
Wow, det är häftigt...
Jag flippar och säger: "Vi går till mig."
Vi går mot stället där de blåser upp ballongdjur
till thanksgivingparaden, och jag börjar flumma på den tanken.
Enorma, onda uppblåsbara figurer som dök upp från 77th Street.
Jag gillade Ghostbusters, så jag hade bilden av marshmallowmannen
som kommer längs Central Park West i huvudet
och jag insåg plötsligt att jag inte visste var jag var,
vem jag var
eller vad livet gick ut på...
Jag bestämde mig för att jag behövde berätta för mina föräldrar vad som hände.
De var bortresta för att spela in Kärlek ombord.
KÄRLEK OMBORD
GÄSTSKÅDESPELARE
Jag ringde Jerry Stiller och Anne Meara...
...och sa: "Pappa, jag tog lite syra."
Och han sa: "Va? Vad är syra?"
Han trodde nog att jag hade druckit batterisyra eller nåt sånt.
Han var inte direkt Jerry Garcia. Han är Jerry Stiller.
Så jag sa: "LSD."
Och han sa: "Åh, LSD." Jag hörde hur han funderade.
Den första tanken var nog att han hade misslyckats som förälder.
Jag tror att det var det han tänkte.
Och sen sa han:
"Jag förstår vad du går igenom.
När jag var tio rökte jag en cigarett och mådde illa i två dagar."
Jag sa: "Nej pappa, det är inte det jag går igenom.
Det här är nåt helt annat."
Jag försökte förklara för honom, och han sa bara
att det skulle ordna sig, vilket var väldigt rart.
Om man tar en drog och känner att man håller på att bli galen,
är den största rädslan: "Herregud, jag kommer aldrig att bli mig själv igen.
Jag är galen för evigt."
"Min hjärna är sönder, jag kommer aldrig tillbaka."
"Det här kanske är min hjärna nu, och det är så här världen är."
Det kan vara läskigt.
"Det här går inte så bra. Jag vill att det ska ta slut. Hur gör vi?"
"Herregud. Det kommer aldrig att ta slut.
"Jag kommer att hamna på mentalsjukhus." Jag såg min mammas ansikte
i fönstret till den madrasserade cellen, och hon grät floder.
Man kan inte lirka någon ur en snedtripp.
När de har det i sig så tar det sin tid.
Det viktigaste man kan göra
är att försäkra dem om att de upplever detta förändrade tillstånd,
hur läskigt det än är, för att de har fått i sig ett ämne.
Den dåliga nyheten är att det är läskigt, den goda är att det går över.
Den första gången jag upplevde nåt sånt,
kände jag väldigt naiva känslor: "Jag blir kanske inte normal igen."
Jag är erfaren nog att veta att det inte är sant.
Är du osäker så zooma ut.
Är du rädd för nåt så ska du bara zooma ut från det,
se helhetsbilden och tänka: "Det är ingen fara."
Det är läskigt. Därför är det viktigt att minnas att man är hög.
Det är inte verklighet.
Jag faller i tankarna och känner att jag måste till akuten, jag pallar inte mer.
Det sitter en snubbe framför mig,
en sån som man såg på Dead-konserterna, som helt klart har trippat för mycket.
De rör sig på ett annat sätt än andra.
De säger: "Hej, mannen" och har en märklig... Du vet.
Jag knackar honom på axeln, tittar på honom och säger:
"Snart kommer Jerry ut,
och han kommer att vara ett med sin gitarr."
Han tittar på mig och säger...
"Håll ut."
Han vänder tillbaka och jag tänker: "Okej."
Det bästa rådet nånsin. Jag använder det än i dag.
JU MER DU TRIPPAR
Håll ut.
Tack, Fred.
Och nu, det skrämmande slutet av Snedtripp.
Knack, knack... Vem där?
En sinnesrubbad luffare som vill tortera dig i 12 timmar
genom att långsamt dra bort din hud och plocka ut dina skräckfyllda ögonglober
och mata dig med dem i en fralla gjord av din överhud.
Visst, kanon! Kom in!
Låter galet, eller hur?
Men det är exakt det du gör när du öppnar din hjärna, dörren,
för hallucinogener, den sinnesrubbade luffaren.
Vi tittar till Emily och hennes vänner när de har fått sina hjärnor dissekerade,
bildligt talat, av den galne luffaren psykedelika.
SNEDTRIPP
Vi gjorde rätt som lämnade festen.
Vi fick inte komma in när vi hade krossat rutorna.
Herregud! Vi kommer att dö!
SNEDTRIPP
Du har sett två sidor av LSD.
Men om du tänker på det, så var det nog ungefär 20 sidor.
Även om vissa saker kan ha utelämnats,
så har vi hört de viktigaste och starkaste åsikterna om LSD.
Nu är det din tur. Du väljer.
Det vi kallar verklighet är en projektion av medvetandet.
I realiteten finns det inga färger, ljud,
strukturer, smaker eller lukter i den så kallade verkligheten.
Verkligheten är en tvetydig och ständigt flödande kvantsoppa.
Energiskiftningar och information i ett oändligt tomrum.
Himlen som en insekt ser är inte densamma som du och jag ser.
Ett honungsbi uppfattar ultraviolett strålning.
Jag vet inte hur det ser ut.
Så när ett honungsbi ser en blomma, ser den inte det du och jag ser,
men den kan känna honungsdoften.
En orm uppfattar infraröd strålning.
En fladdermus uppfattar ultraljudsekon.
Kameleontens ögon snurrar runt två axlar.
Man kan inte ens föreställa sig hur det ser ut för kameleonten.
Så vad är verkligheten? Svaret är att den inte finns.
Dessa ämnen, använda under optimala förhållanden,
verkar ha en anmärkningsvärd förmåga att katalysera...
...andliga upplevelser, som till sin natur kan vara omvälvande.
De har förbättrat min förmåga att hantera världen,
att leva i en familj, att relatera till mina barn,
till min fru, till mina kollegor.
Det lär mig om gemenskap,
och att kärnan i allt religiöst tänkande borde vara:
"Låt mig behandla andra som jag själv vill bli behandlad."
När det var en bra tripp, tänkte jag: "Herregud, vi är ett med allt.
Döden är inget att frukta.
Liv och död går hand i hand och det är coolt."
Första gången, eller de första gångerna jag trippade
trodde jag verkligen att alla människor, hela planeten
skulle vara bättre om alla tog syra en gång.
Gjorde det mig smartare? Blev jag upplyst? Jag vet inte. Men jag tror...
...att det fick mig att se en annan synvinkel.
Ett annat perspektiv.
Jag tror det gjorde mig bättre, kreativt och på alla andra sätt.
Jag är hellre nån som har denna erfarenhet än nån som har missat det.
Även nu, som vuxen, upplever jag det som ett psykedeliskt äventyr,
som en förbluffande, flummig gåta.
Vi kommer alla att dö, så...
Det var som att hoppa ur ett flygplan.
Efter en och en halv sekund inser jag: "Jag behöver aldrig göra om det här.
Jag vill inte göra om det."
Det var min upplevelse av syra efter ett par minuter,
men det varade i sex timmar till. Det var problemet.
Jag skulle säga till nån som trippar för första gången att vara återhållsam.
Frisörteorin: Du kan alltid klippa mer.
Men har du klippt för mycket, eller tagit för mycket så är det kört.
Jag tänkte aldrig göra det igen, men jag gjorde det, några gånger.
Man ska inte ta det lättvindigt. Kanske inte alls.
Jag ser ett enormt blixtlås i skyn.
Och det börjar öppnas.
Om man flyter med...
...låter man det öppnas och hanterar det.
Det må vara fladdermöss eller Guds penis. Man bara gör det.
Om man har nåt vett när det gäller droger, så hindrar man inte blixtlåset.
Jag försöker alltid utvecklas som människa.
Jag tror att man gör det genom att tänka utanför ramarna.
Vi måste inse att ramarna är konstruerade,
Vi har accepterat det, men det är inte särskilt användbart.
Allt är i kris. Hur ska vi överleva krisen?
Hur kommer vi över muren?
Vi måste använda alla verktyg för att komma över.
Det är som en trappstege för att titta över en mur som är för hög.
Står man på stegen så ser man ett galet landskap
som man kanske hade anat varje gång man passerat muren,
och vissa kan sitta vid muren
och meditera, och då blir den transparent och de ser bortom den.
Det finns många vägar till samma insikt.
Det är en enorm tillgång att få lära sig om det
utan att myndigheterna hindrar oss från att lära oss sånt som...
Det är som med marijuana. De stoppar alla upptäckter av dess medicinska fördelar.
Det jag ser framför mig är ett certifierat retreat-center,
helst nära naturen, dit människor kan åka och få behandlingar
och ha experter som vägleder dem genom upplevelsen,
och som efteråt hjälper dem att integrera den i sina liv.
Hela medvetenhetsrevolutionen som startade på 60-talet
och ledde till andra rörelser, feministrörelsen, miljörörelsen,
fredsrörelsen, Greenpeace, allt sånt, började...
...med bruket av hallucinogena droger.
Många tror att det nådde en topp och sen försvann.
Jag är ledsen, men uppvaknandet pågår fortfarande.
Vi trippar hela tiden. Vi trippar just nu. Livet är en tripp.
HA EN BRA TRIPP
Psykedeliska droger har varit olagliga i USA i 50 år
men FDA godkände nyligen studier för att undersöka positiva effekter
vid behandling av depression, PTSD, beroende m.m.
Äventyren har bara börjat.
Många dricker kaffe innan jobbet.
Andra, tro det eller ej, tar syra.
Och nu, varför vissa psykiatriker och forskare
tar en ny titt på psykedeliska droger
som möjlig behandling av depression och vissa psykiska sjukdomar.
De används för att behandla depression, ångest och beroende.
Tidiga resultat är imponerande.
De är mindre giftiga än alkohol. De är inte beroendeframkallande.
DEA har gett fler än 50 forskare tillstånd att studera LSD:s terapeutiska effekter.
Denver är den första amerikanska staden att avkriminalisera psykedeliska svampar.
Oakland är nu den andra staden i USA
som har avkriminaliserat vuxnas innehav och bruk av hallucinogena svampar.
Santa Cruz stadsfullmäktige godkände enhälligt en resolution
som avkriminaliserar bruk, innehav och odling av psykoaktiva växter.
Om du kunde ta en drog som fick dig att sluta röka eller vara alkoholist,
som funkar 80 % av tiden, åtminstone i början...
Ja.
-Vi måste undersöka hur det är möjligt. -Låt oss ta svamp.
-Okej. -Vi gör det.
Lycka till!
God natt.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Undertexter: Lisbeth Pekkari