Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kad me ljudi pitaju zašto ne volim Božić,
odgovor je vrlo jednostavan.
Rođen sam na Božić.
Mama je uvijek govorila da sam joj najbolji božićni dar.
Lijepo od nje.
Tata je govorio da bi radije bokserice.
Mislim da se šalio.
Svi koji su rođeni na Božić znaju
da nikad nemamo pravu proslavu rođendana.
Zar ne? Ako se uopće i održi.
Školski prijatelji uživaju u blagdanima s obiteljima,
otvaraju poklone.
Nakraju sam prestao slaviti. Više nisam ni pitao za proslavu.
Nisam mogao konkurirati poznatijem,
voljenijem i karizmatičnijem slavljeniku.
Tog bih dana obično nekamo otišao.
Izašao bih s prijateljima koji su isto mrzili Božić,
napio se i glupirao.
Bio je to običan praznik.
Dok nisam upoznao Lauru…
…oženio je i dobio s njom djecu.
Kad imaš djecu, sve se promijeni.
Ne možeš ignorirati Božić jer će djeca htjeti slaviti.
Hvala Bogu da je Božić samo jednom godišnje.
Moj Bože!
Dragi Bože!
Isuse Kriste!
To! Idemo!
KUPI POKLON MAMI KUPI POKLON LEOZINHU
HVALA SRETNI BLAGDANI
SRETAN BOŽIĆ 2010. DONIRAJTE LOKALNOM KLUBU
Što ima, stari? Kako si?
-Imam posebnu ponudu… -Ne, hvala.
-A tvoja djeca? -Ne. Radije bih se skuhao u autu!
Pazi, čovječe! Kvragu!
Vidim kako se guraš, dušo!
A ti se praviš da te nema. Pred svima!
Hej, gurate me!
Znate što? Odlazim! Ispričavam se!
Ozbiljno, maknite mi se s puta!
Moj Bože!
-Bože. -Poludio si?
Dakle…
Jedan je za moju punicu, jedan za moju mamu,
jedan za mojeg ujaka i jedan za mene.
Moja obitelj obožava panettone.
Jebote.
Svira li?
TVOJA JE DONACIJA JAKO VAŽNA PRIUŠTI DJETETU OSMIJEH
Mama, slušaj me.
Pripremila sam rižu. Ujak Victor donosi puricu.
Luana donosi lisnato s jabukama, a Soraia pileću salatu.
Imam šunku. Donesi samo krumpir salatu.
Reci joj bez jabuka. Ne volim to.
Mama, bez jabuka… Prekasno.
-Dovraga! Zašto? -Dobro, mama.
Čekat ćemo te.
Bok.
Doista mislim da tvoja mama to radi namjerno.
Zna da mrzim jabuke u krumpir salati, grožđice u riži i suhe šljive u purici.
Zašto miješati slatko i slano? Nema smisla.
Zastrašujuće. Zagrizeš misleći da je krastavac, a zapravo je desert.
Ljudi su sigurno gladni. Čak ni krumpire ne gule.
Prestani, Jorge!
-Idi zamotaj Leozinhov bicikl. -Zašto?
To je dar. Mora biti iznenađenje.
Znaš da nas je Leozinho tražio bicikl.
Zna da će ga dobiti. Čak je i boju odabrao.
Kako će izgledati ako ga zamotam?
Kao bicikl. Ne kao slon.
Nema smisla. Samo stavimo mašnu.
-Evo. „To, bicikl!“ -A božićni duh?
Što s tim? Čak nam dolazi i Djed Božićnjak.
Glumit će ga Luanin dečko.
Leozinho ne vjeruje u Djeda Božićnjaka.
-Rekao sam mu da je to kapitalizam! -Užasno.
Ali Aninha i dalje vjeruje u njega. Kao i naše nećakinje. Sviđa mi se to.
-Dobro. Prvo ću popiti pivo… -Ne, pusti mene!
Zašto imamo tortu? Rođendan mi je sutra.
Znam, ali svi će biti ovdje u ponoć.
To je važan dan. Djeci se svidjela ideja.
Zašto?
Svi slave rođendane.
Zato što te vole.
I ja te volim, blesane.
Doista?
Mislite da je bicikl?
Ne znam. Može biti bilo što.
Bojim se.
Pohani kruh!
Takvog te volim!
Beatriz, ne diraj rođakov poklon!
-Dušo… -Hajde, tata!
Zašto trebamo još jednog jelena?
-Zašto ne samo mene? -Ti si počeo.
Roy se ne želi igrati. Idi. Žrtvovat ću se.
-Hajde! -Teška si, dušo.
-Sad ja. -Ne!
Jesi lud? Prevelik si.
Sad je dosta, dušo. Leđa me ubijaju.
-Možemo li gledati Shrekov prvi Božić? -Drugi put.
Obećavam da hoćemo, ali ne sad.
Isuse!
Moja leđa.
-Mama! -Super, tvoja mama!
-Moja djevojčica! -Sretan Božić!
-Dobro došli! -Hvala.
-Djeco! Sretan Božić! -Sretan Božić!
-Svi su ovdje! -Uđimo.
-Hvala na zagrljaju. -Pazi, vruće je.
Stavi na stol.
Peče!
-Idemo! -Dođi…
Sretan Božić, tata.
Bok, tata. Sretan Božić!
A desert?
-Luana donosi lisnato s jabukama. -Samo malo!
Za ukras ili za jelo?
To još nisam čuo.
Bako!
Aninha, kako si narasla.
Juliana, Bia, dobit ćete darove samo ako pojedete salatu.
Upravo tako. Pojedite salatu.
I ti. Na dijeti se.
Počinjem s dijetom tek nakon Nove godine.
I ja. Iduće ću godine prestati pušiti.
Nisam našao indijske oraščiće.
Cijena im stalno raste.
Bako, što želiš za Božić?
Treba mi samo zdravlje, dušo!
Ako ti tako kažeš.
-Hej, Jorge! -Isuse!
Misliš li da će ova vlada potrajati?
Šou Roberta Carlosa je već počeo?
Vjerojatno. Požuri se i provjeri.
Kakva gnjavaža.
Još jedan Božić, šogi!
-„Šogi“? -Skraćeno od šogor, kužiš?
-Imaš jedno za mene? -Uzmi. Ne želim više.
Imaš fore kao ujak Victor.
Pomolimo se za bolju godinu.
Ova je bila gadna.
-Nema potrebe. -Slušaj.
Imam sjajnu poslovnu ideju.
Nije bilo što. Zaradit ću mnogo novca.
Bacam se u nakit.
-Švercat ćeš? -Ne!
-Jer prošli put… -Ne.
Naučio sam lekciju. Izrađivat ću nakit.
Kad zlatar polira zlatni prsten ili ogrlicu,
zadrži svu zlatnu prašinu.
-Zanimljivo. -Da.
Na kraju će mi mjeseca uz plaću ostati i sva ta zlatna prašina.
Bit ću bogat! Bit ćemo bogati, šogi!
Bilo je i vrijeme.
Da, ali slušaj…
Znaš, teška su vremena…
-Imam dvoje djece i… -Dobro. Koliko?
-Misliš da bih te tražio novac? -Koliko?
Koliko možeš. Koliko si možeš priuštiti.
Ne zaboravi da je Božić.
-Napisat ću ti drugi ček. -Hvala.
To je tvoj pradjed, Nhanhão.
A ovo sam ja.
To si doista ti?
Moj Bože.
Nekad je bio živ?
-Prestani, Bia. Još je živ. -Točno.
Ne izgleda tako, ali jest.
-Djed Nhanhão imao je moždani udar. -Što je to?
Nije važno. Bio je najbolji tata na svijetu.
Svakog je Božića radio kao Djed Božićnjak
u mnogim trgovinama.
Pogledajte!
-Doista izgleda kao Djed Božićnjak. -Da.
Najljepši na svijetu.
Volio se maskirati, igrati s djecom i davati im poklone.
Jedva je čekao Božić.
Bilo mu je to najdraže doba godine.
Neka su djeca…
doista mislila da je Djed Božićnjak.
Nedostaje mi tata…
u blizini.
Ovdje je, mama.
-Više nego što mislimo. -Da.
Slušaj, Teodora.
Slobodno odvedi malo tatu k sebi.
Stvarno.
Uopće nije problem. Odlaziš, ujače Victor?
Može i k tebi jer si neženja.
Udovica sam, Jorge.
Imam labirintitis.
Ne mogu se brinuti za njega.
Ne!
Spomenuo sam to jer si djelovala dirnuto.
Možda bi bilo dobro da provedeš mjesec dana s njim.
Ti i Laura naslijedili ste kuću. Sad mijenjaš dogovor?
-Ne. -Dušo, sad nije vrijeme za ovo.
-Zašto ne? -Zato što je Božić!
Znam. Pravo vrijeme da podijelimo svoje probleme.
Podijelimo i djeda Nhanhãa.
Za neke blagdane može biti kod Luiza Cláudija.
Ionako ne radi mnogo.
Tata, djed zove!
Hvala Bogu!
Razgovarat ćemo kasnije.
-Nemamo o čemu. -Vrijeme je za večeru!
Sretan Božić i tebi, stari.
U redu je, tata. Razumijem.
Tako je kako je.
Doći ćeš drugi put.
Da, dobili smo poklone.
Djeca su dobro.
I ti meni nedostaješ.
Obećavam da ću te iduće godine posjetiti.
Ujak Victor i Soraia se svađaju!
Sranje.
Sretan Božić, tata. Čujemo se za Novu godinu.
Neću dopustiti da me vrijeđaš!
Zahtijevam poštovanje!
Dajte, Božić je.
-Baš me briga! -Čemu sad to?
Što se dogodilo?
-Stalno spominje moj dekolte. -Pa što?
-Rekao je da izgleda kao kurva. -Da!
Senilan si!
Ne možeš to reći pred senilnom osobom.
Naljutit će se!
Jorge!
-Da? -Senilan sam?
Ne doslovno.
U smislu: „Pogledajte.
Kakav sretan, drag, senilan čovjek!“
Sad mi je dosta!
Ne zaslužujete moje društvo! Ni moju puricu!
-Ne! -Gle!
-Što je sad to? -Dosta!
-Jorge, idi za njim! -Moram uzeti puricu?
Čekaj, ujače Victor!
-Dira mu pazuh! -Predivna si.
-Pusti me! Vrati je! -Isuse.
Stiglo je lisnato s jabukama!
Gdje je Joca?
-Ne pitaj. Prekinuli smo. -Što?
-Najnovije vijesti! -Prestani, mama!
-Nitko ti ne odgovara. -Zašto ste prekinuli?
Poklonio mi je bižuteriju za Božić.
-To je jedini razlog? -Seko!
Objasnit ću ti.
Malo ste zbunjene. Božić je.
Mlada sam i zgodna, a on ima novca.
Rodio se mali Isus. Božić je.
-Gdje je moj poklon? -Ima pravo.
-Mama, možeš li pušiti vani? -Djeca nisu ovdje.
Osim toga, saznala sam da je bio debeo.
Doista?
Ima 120 kg i tek si danas to shvatila?
Bolje ikad nego nikad.
Zaboga, Luana!
Trebao je biti Djed Božićnjak! Gdje da sad nađem drugog?
Ništa od purice!
Bilo pa prošlo.
Bilo je užasno. Tužan prizor.
Počeo je trčati, spotaknuo se i ispustio puricu.
Lijepa scena.
Kao usporena snimka. Pao je i počela se kotrljati.
Zgrabio sam puricu, no premazana je maslacem
pa mi je klizila i nisam je mogao uhvatiti.
Ubacio ju je u prtljažnik. Umalo sam povratio u usta
jer sam pomislio da će je kasnije pojesti.
Uvijek možemo pripremiti špagete s hrenovkama.
S umakom od rajčice. Djeca to vole.
Naribati uz to malo sira. Može? Što je?
Laura, ne želim!
Jorge, mogu prihvatiti da na Božić nemam puricu i ujaka,
ali bez Djeda Božićnjaka ne mogu.
Samo idi na krov i pretvaraj se da donosiš poklone
koji će pasti onamo,
pokraj stabla. Shvaćaš?
Premršav si.
Zašto? Izgledam dovoljno debelo.
Već imam torbu… Isuse Kriste!
Stavila si u nju vilenjaka?
Što je unutra? Kamenje?
Djeca? Leozinho?
Kakav beskoristan dan!
Beskoristan!
Hej, stari.
To bi trebao biti ti. Ne ja, ti.
To bi trebao biti ti. Već imaš bradu, izgled…
Ni ne volim Božić, a moram ovo raditi!
Saznat ćeš
koji je smisao Božića.
Laura!
-Dođi! -Što je, Jorge?
-Ovaj umirući, polumrtvi… -Što?
Netko ga je pokrenuo i pomaknuo se!
Nemoguće, Jorge. Godinama nije prozborio niti se pomaknuo.
-Obratio mi se, doista! -Dobro, idemo.
-Uzmi torbu. -Dušo…
O čemu govoriš? Vjeruj mi!
-Da, naravno. -Reci joj nešto!
-To ti je unuka! -Pusti ga.
Oprosti, djede. Idemo.
-Vrijeme je. -Ne, ali on…
-Zaboga, reci joj nešto! -Hajde.
Obratio mi se, Laura. Pomaknuo se.
Upro je prstom u mene.
Ako nešto trebaš, javi. Proba.
Zašto imam voki-toki? Razgovaram s vilenjacima?
Dobra ideja.
Nemoj.
Sviđa ti se.
-Ne. -Bit će sjajno. Hajde.
Bit će sjajno. Čekaju te.
Ovo je suludo, znaš?
Kao psihopat.
-Hajde! -Dobro, idem.
-Oprezno. Daj mi pusu. -Dobro.
Ljudi, malo pozornosti.
Ove godine za vas imam posebno iznenađenje.
Vidjet ćemo Djeda Božićnjaka!
Jeste li spremni?
-Da! -Da!
Daj mi kabel. Pripremite se za čaroliju!
Slušajte,
pripremite se za Božić!
Priprema, pozor, sad!
Sad svi zatvorimo oči.
Zatvorite oči
i od sveg srca zaželite da Djed Božićnjak donese poklone.
Pusti glazbu!
Ne otvarajte oči! Dođi, Jorge.
Da, pojačaj.
Samo što nije stigao!
Ho-ho-ho!
Sretan Božić!
-Sretan Božić! -Sretan Božić!
Pogledajte što imam!
Krasno! Baš je teško…
Tko želi poklone?
-Ja! -Ja!
Ja!
Onda idem niz dimnjak staviti…
Ne treba, Jorge. Vrati se.
Ne treba. Vrati se.
Diži se, Jorge!
Nema potrebe. Vrati se.
Vrati se, Jorge.
Nema potrebe, Jorge.
Nema potrebe.
-Tata, probudi se! -Dušo…
Pusti me još malo. Jako sam umoran.
Možemo li gledati Shrekov prvi Božić?
Gledat ćemo kasnije.
Pusti me još malo. Umoran sam.
Djed Božićnjak će mi donijeti bicikl?
Tražila si lutku.
Ne, bicikl.
Tvoj je brat tražio bicikl. Ti si htjela lutku.
Ne, tražila sam bicikl.
Dobro, dušo. Razgovaraj s mamom i pusti me da spavam. Umoran sam.
Mama, ne želim lutku!
Laura, gdje mi je plava četkica?
Ne znam, Jorge! Tvoja je crvena!
Ali…
Kako god.
KUPI POKLON LUANI KUPI POKLON UJAKU VICTORU
Leozinho.
-Odrastao si od jučer? -Ne znam, tata.
Odakle ti skateboard? Znaš da ih ne volim. Opasni su. Možeš se ozlijediti.
Tvoj rođendanski poklon. Ne sjećaš se?
Moj?
Stari je poludio.
Bok, dragi.
Bok, draga.
-Što radiš? -Tvoju tortu.
Nisam našla dobru, pa sam je odlučila ispeći.
Što nedostaje onoj u hladnjaku?
Ovo nam treba za božićnu večeru.
Još jednu? Što je s jučerašnjim ostacima?
Što? Jučer smo jeli pizzu. Popij kavu da se probudiš.
Dobro.
-Bok, g. Jorge. Sretan Božić. -Uopće nije sretan!
Uopće. Ukrali su mi auto i na mojem mjestu parkirali drugi.
Provjeri nadzornu kameru
da nađeš šupka koji mi je ukrao auto.
I šupka koji je parkirao na mojem mjestu.
-Molim te. -G. Jorge.
Duboko udahnite. Smirite se. Auto vam je ondje.
Baš si duhovit. Komičar si?
-Stand-up komičar. -To nije moj auto. Znam svoj auto.
Da je moj, pritisnuo bih ovaj gumb
i onda bi…
Netko je popio…
Više nema poštovanja?
Odsad će biti ovako? Je li ovo Šašavi petak?
Kad smo kod toga, skupljam božićne priloge
od svih koji ih još nisu dali.
Božićni prilozi.
Ljudi obično daju oko 300 reala, ali dajte koliko možete.
Ide ti bolje od mene. Prilozi samo stižu!
Ne laži. Već sam ti dao.
Nemojmo se svađati, g. Jorge. Već ste mi platiti, ali to je bilo lani.
Zaboga, čovječe! O čemu govoriš?
Misliš da sam glup? Dao sam ti jučer…
SRETAN BOŽIĆ 2011. DONIRAJTE LOKALNOM KLUBU
G. Jorge!
Hej! Zaboravio mi je dati novac.
-Laura! -Uplašio si me, Jorge. Što je?
Koji je datum?
-Dvadeset četvrti prosinca. -Ne!
To je bilo jučer! Danas je 25.
Molim?
Sve je to zbog ovog glupog transparenta za 2011. godinu.
Znam da se panettone prodaje od kolovoza,
ali ovo je doista previše!
Stavili su transparent za 2011.!
Upravo je prošao Božić 2010.! Ovo je apsurd!
Nije pogreška, Jorge. Danas je 24. prosinca 2011.
PROSINAC 2011.
Jorge? Što ti je?
Što je? Sad je 2011. godina, Jorge. O, Bože…
Sjećaš se odmora kod Ricarda i Priscile u Angri?
Ne.
Aninhin nastup u rujnu.
-Ti si fotkao, sjećaš se? -Ne.
Nova godina u pansionu u Búziosu s mojom sestrom.
Glava ti je već zarasla, sjećaš se?
Sjećam se prošlog Božića kao da je bio jučer.
Ujak Victor odlazi s puricom,
tvoj brat traži novac, sestra prekida s dečkom,
odijevam se u Djeda Božićnjaka i padam s krova…
Što se zatim dogodilo?
Dogodila se čitava godina.
Zašto se ničega ne sjećam?
Ne znam. Očito zbog ozljede.
Selektivno pamćenje.
-Moraš k liječniku. -Kako?
Ne znam ni što mi je. I opet je Božić!
Kako ću uopće dobiti termin?
Kakva ružna slika.
Ti si je kupio.
Ja?
Nisam čula ništa gluplje.
Razmisli, Laurita.
Ako sam izgubio pamćenje kad sam udario glavom,
moram to ponoviti i pamćenje će se vratiti.
-Vidio si to na televiziji? -Da.
-Što ćeš im reći? -Što misliš?
Da njihov otac mora dobiti udarac u glavu.
Svidjet će im se. Bit će poput igre.
Neće im se svidjeti.
-Naravno da hoće! -Mogu li, tata?
-Ne, ja prva! -Vidiš?
Bit će dovoljno za sve!
Neće!
Nećeš udariti tatu! Ovo nema smisla!
Daj, mama. Zabavno je!
Žele pomoći tati.
Naravno da ne! Žele te prebiti!
Ne bi to trebao raditi na Božić!
To je prava ljubav.
Dobro?
Baš fora!
Možemo li te udariti, tetku?
Čekaj, to je previše ljubavi.
Tko ih je pozvao?
Mi. Imaju bejzbolsku palicu, tata.
-Dovraga… -Zašto nosiš kacigu?
To će pokvariti zabavu.
Za zaštitu. Bojim se. Jasno?
Sranje!
Ne po stražnjici!
To nije dopušteno.
-Nismo se tako dogovorili. -Jesmo!
-O, bože! -Tata!
Dobro, sad je dosta!
-Rat! -Ne! Što se događa?
-Glasao sam za tog luđaka? -Jesi, Jorge.
Ne bih glasao za takvu budalu.
Nemoj mi lagati, Laurita.
Kažem ti da jesi. Čak si mu i kampanju vodio.
-Zašto nisam glasao za… -Predomislio si se zbog skandala.
-Promijenio si stranu. Nemojmo o tome. -Dobro.
Dosta politike. Obitelj.
-Kako klincima ide u školi? -Kao i obično.
Pohađaju nastavu,
zdravi su
i odrastaju.
Aninha je prošla, Leozinho nije.
Leozinho je pao?
Događa se.
I dobio je skateboard?
Preblagi smo. To je neprihvatljivo.
Učim s njim svaki dan.
Nekad si to radio.
Nakon promaknuća nemaš vremena ni za što.
Promaknut sam?
-Doista? Postao sam menadžer? -Da.
Mnogo radiš i kod kuće. Jedva imaš vremena za nas.
Dobio sam povišicu! Bila je to sjajna godina!
Imamo novi auto.
Da!
Jedva čekam doznati plaću.
Je li Maércio dobio otkaz? Lopov je.
Naravno da ne znam, Jorge.
Vjerojatno jest. Evo ti, Maércio!
-Jorge! -Da?
-Razgovarali smo o Leozinhu. -Naravno!
Ići će na instrukcije. Imamo novca.
-Reći ću mu. -Ne.
Nemoj mu ništa reći dok se svega ne sjetiš.
Ne želim da misle da si…
Menadžer.
-Lud, Jorge. -Pošteno.
Gotov si s popisom? Moram dalje. Danas nema služavke.
Da, gotov sam.
Imamo služavku?
Mislite da je bicikl?
-Možda! -Bojim se.
-Evo. -Takvog te volim!
Beatriz, ne diraj rođakov poklon!
Što je, Jorge?
Mrzim Božić.
To mi je već drugi zaredom. Sve je isto.
Dragi, opusti se.
Aninha, što je ovo?
Igramo se.
Tko ti je to dao?
Ti, za Dan djeteta.
Smiri se, Jorge.
-Sretan Božić! -Dušo!
-Bok, mama! -Bok, Laurinha!
-Bako! -Sretan Božić!
Prekrasni ste!
Pazi, vruće je.
-Sranje, zaboravio sam. -Stavi ondje.
Sretan Božić, tata.
Bok, tata. Sretan Božić!
-A desert? -Luana donosi lisnato s jabukama.
Samo malo. Za ukras ili za jelo?
-Bako! -Aninha!
Baš si narasla.
Juliana, Bia, dobit ćete darove samo ako pojedete salatu.
-Upravo tako. Pojedite salatu. -I ti.
-Na dijeti si. -Počinjem tek nakon Nove godine.
Iduće ću godine prestati pušiti.
Nisam našao indijske oraščiće.
Cijena im stalno raste.
Bako, što želiš za Božić?
-Zdravlje. -Zdravlje.
Za sve drugo mogu se sama pobrinuti.
-Hej, Jorge! -Isuse!
Misliš li da će ova vlada potrajati?
-Ljudi! -Ti bokca!
-Je li Roberto Carlos… -Počeo je.
-Odlično. -Roberto…
-Što ima, šogi? -Uplašio si me!
-Taj je užasni nadimak ostao. -Godina je proletjela.
-Nisam je ni primijetio. -Ni ja.
Pomolimo se za bolju godinu.
Uvijek nedostaje novca.
-Pričaj mi. -Ali dobro ti ide.
Danas sam čuo da si promaknut.
Da, i ja sam sad čuo.
-Molim? -Znaš što, ovako ćemo.
Prijeđimo na stvar.
Daj da ti prvo objasnim svoju ideju.
-Ne treba. -Uzgajam shiitake.
Moj Bože.
Ako staviš sjeme u trupac, zalijevaš triput dnevno
i dobro protreseš,
rast će kao lude! To je to!
Bit ću bogat, šogi! Imam već dvije mušterije.
Dvije? Bojim se da nećeš moći.
-Koliko? -Što?
-Misliš da želim tvoj novac? -Koliko?
Koliko si možeš priuštiti.
Okreni se, ondje je mokro.
-Tako. -Vratit ću ti s kamatama.
-Naravno. -Ne zaboravi da je Božić.
Ne mogu zaboraviti.
Znam da ne možeš doći, tata.
Rekao si mi jučer… Lani.
Popio sam nekoliko pića. Pripit sam.
I ti meni nedostaješ.
Nismo se vidjeli ove godine?
Očito mnogo radim. U redu je, tata.
Obećavam da ću te posjetiti za blagdane.
I ja tebe volim. Bok.
Sve u redu, Jorge?
Da, Teodora.
Samo mi treba dim.
Otkad pušiš?
Ni to ne znam.
Laura je rekla da pušiš kriomice.
Doista?
-Zašto nije ništa rekla? -Mora li?
Ne znaš što si učinio?
Naravno da znam, ali…
Stvarno trebam još jedan dim.
-Jorge! -Prestani pušiti!
-To će te ubiti! -Jorge, ujak Victor…
Želi uzeti puricu i otići. Zašto ne donese pileću salatu?
-Poslije ćemo o tome. -Moraš prestati!
-Učini nešto, Jorge. -Hoću.
-Baš si seksist! -Slažem se.
Neću ostati!
Isuse, što se događa?
Victore, prestani. Opet isto?
Jučer nismo imali puricu. Opet ćeš to učiniti?
Nismo ni mi. Božić je danas.
Nemojmo se svađati.
Vrijeđa me, Laura.
Rekao je da sam promiskuitetna.
To je bezobrazno, ujače Victor.
Joca je tu već godinama. Malo si smršavio. Bravo.
Brinuo sam se za tvoje zdravlje.
-Što? -Joca je bio lani. Ovo je Marcão.
-Sjećaš se? -Moja pogreška. Često ih mijenja.
-Teško je to pratiti. -Vidiš? Rekao sam ti! U krivu sam?
Duguješ mi ispriku.
-Nikomu ništa ne dugujem. -Ispričaj se.
Ne razgovaram s tobom, Jorge.
-Ne moramo razgovarati. -Znate što?
Ne zaslužujete moje društvo!
-Evo ga opet. -Ni moju puricu!
-Zaboga! -Dosta!
Ne danas. Za Boga miloga!
Vi to rješavajte. Iskreno, nemam…
Dušo…
Dosta mi je božićnih večera s tvojom obitelji.
Samo loš dan.
Meni dva dana zaredom.
Iduće ćeš se godine sigurno svega sjetiti. Opusti se.
Ne zaboravi da je do Božića još čitava godina.
Nadam se.
-Laku noć. -Laku noć.
SRETAN BOŽIĆ 2012. DONIRAJTE LOKAL…
Ne!
-Laura. -Da?
-Opet isto. -O, ne!
-Gdje su djeca? -Kod moje mame.
Sjećaš li se ičega?
Ne možemo odgađati. Moram k liječniku.
K liječniku, Jorge?
Bio si na milijun pretraga.
-Ništa nisu otkrili? -Ne, sve je u najboljem redu.
A 25. prosinca sjećaš se svega osim 24. prosinca.
Što je rekao liječnik?
Rekao ti je da se odmoriš
i da danas opet dočekaš Božić.
Doista se ničega ne sjećaš?
Ničega, dušo. Sjećam se samo prošlog Božića.
Netko me urekao.
-On! -Što?
Rekao je da ću saznati koji je smisao Božića.
Ti si to učinio. Zar ne, starče? Urekao si me!
Nemoguće. Nije prozborio godinama.
Obratio mi se prije dva dana!
Bolje ti je da skineš urok! Skini ga!
Pusti ga, Jorge.
Žao mi je, djede. Malo je nervozan.
Što sad?
-Sretan Božić, g. Jorge! -Idi kvragu!
-Tko je bio? -Oswaldinho želi novac!
-Svake godine isto. -Nije to. Zamolila sam ga za uslugu.
-Što si ga tražila? -Da ti donese tortu.
Sretan rođendan, g. Jorge.
Oswaldinho, nisam te prepoznao. Obojio si kosu.
Izgubio si oko.
Evo.
Dat ćemo mu božićni prilog?
-Već sam mu dala. -Već je dala.
Želiš li kavu uz tortu?
-Bez šećera. -Donesi mu kavu bez šećera.
Riješimo ovo…
Popravit ćemo.
Sjajno.
Želiš li brkove ili kozju bradicu?
-Volim brkove. -Super izgleda.
Nemoj ga lizati.
Malo povraćanja.
Donijet ću ti…
Krumpir salata. Purica je vruća.
-Bako! -Bako!
Eto cijelog vrtića!
-A desert? -Luana donosi lisnato s jabukama.
Čekaj malo. Za ukras ili za jelo?
-Što je to? -Pazite!
Stablo je umalo palo.
Piramida funkcionira ovako.
Otići ćeš u raj i biti jako bogat.
Ne zaslužujete moje društvo! Ni moju puricu!
-Ne! -Moja je! Maknite se od mene!
-Moja je! -Idi za njim!
-Daj mi je! -Zaustavite ga!
TABLETE ZA SPAVANJE
Jorge.
Jorge?
PROBUDI ME SUTRA VOLIM TE
Isuse! Laura, uplašila si me!
-Do kad ćeš se kriti? -Do kad?
Samo da provjerim koji je danas dan kako bih bio siguran.
Božić je!
Još jedan Božić, zar ne?
Opet ću biti s tvojom obitelji koja kuka, jesti panettone i grožđice
i slušati o godini koje se ne sjećam.
-Jorge… -Da te nešto pitam.
Koja je ovo godina? 2030.? 2040.?
-2021. -Bio sam jako blizu.
Nije važno. Ionako se ne bih sjećao.
U ovo doba godine, ja sam ludi tetak.
Usput, jesam li pronašao lijek?
-Odustao si prije četiri godine. -Onda laku noć.
-Vidiš? -Jorge!
Nedostaješ nam.
-Dan kao i svaki drugi. -Ne, Božić je.
Želimo da budeš s nama.
Čak i ujak Victor svake godine pita za tebe.
-Uzima li još puricu? -Svake godine.
Uvijek imam rezervu.
Najbolja si.
Znam da mi želiš najbolje, ali danas ću ostati u krevetu.
Mama?
Bok. Uđite.
-Dobro jutro! -Dobro jutro.
Dušo, tako si odrasla i lijepa.
-Kako si, tata? -Dobro.
Super što si budan, stari.
„Stari“?
Zaboravio si… Trebaš li nešto iz trgovine?
Popis je na hladnjaku.
-Možeš me odvesti do Nande? -Naravno.
-Zauzmi se za mene. -Ošišaj se pa hoću.
„Stari“, Laura?
Posuđujem Leu svoj auto, Laurita?
Ne, ima svoj.
-Tko mu ga je dao? -Ti.
Kad je upisao Strojarstvo.
To je već bolje.
-Što je to? -Što?
-Ovo na mojem licu. -To su tvoji brkovi.
Izgledam kao Super Mario. Nemoj mi reći da imam brkove.
Na tvojem su licu.
-Mrzim brkove. -I ja!
-Kako si mi dala? -Pokušala sam.
Riješit ćemo ih se. Isuse!
Obećaj da mi više nikad nećeš dopustiti da pustim brkove.
Pokušavala sam, ali sviđaju ti se.
Kako se to ikome može sviđati?
Ljudi se mijenjaju.
Pričaj mi. Osjećam da sam ostario. Koža mi se stanjila.
-Postaješ zreliji. -Nema sjaj.
Pogledaj bore.
Ovdje ću staviti malo botoksa. I malo sa strane.
Jorge, već si to učinio.
Doista?
I to je nešto. Idem se istuširati pa…
Moram ti nešto važno reći.
-Jorge… -Daj da se prvo istuširam.
Sad ću…
To sam ti htjela reći.
Probudim se i saznam da imam premosnicu.
Zapravo, dvije.
Krasno. Smijem piti kavu?
Da, beskofeinska je.
Odlično.
Kako mi se to dogodilo?
Ukratko,
previše posla i stresa, premalo tjelovježbe
i užasna navika pušenja meni iza leđa.
Ali, dušo…
Ostali organi su mi na broju?
-Bubrezi, jetra? Jesam li u jednom komadu? -Da.
Osim jednog testisa.
Moj Bože… Čekaj.
Ne možeš to reći. Imam premosnicu.
Oprosti, nisam izdržala.
-Bok, tata. -Lijepo izgledaš. Drago mi je.
Upoznali ste se.
To je djed Nhanhão.
-Drago mi je. -Upoznali ste se.
Dobro.
-Impresioniran sam. -Odrasli su, zar ne?
-Ne, djed Nhanhão je živ. -Jorge…
Besmrtan je.
Nagodio se s vragom.
Ne fotografiraj jer će se pojaviti duh. Vjeruj mi.
Zabio si mač u kamen?
Kao kralj Arthur. I rekao:
„Umrijet ću kad ga netko izvuče.“
Nađimo taj mač pa da završimo.
Došla je mama.
-Dobro došli. -Sretan Božić.
-Malena. -Mama.
Pogledajte tko je došao!
Kakvo iznenađenje!
-Dobro si, Jorge? -Da, Teodora. Ti?
Laura mi je rekla da imaš problema.
Doista? Baš slatko!
Svi znaju.
Sjajno.
-Idemo, mama? -Ujače Victor, što je danas na jelovniku?
Nisu mi dali da donesem puricu.
Doista? Pitam se zašto.
-Donio sam lisnato s jabukama. -Za ukras ili za jelo?
Probudio si se da kažeš takvu glupost?
Stari bezobraznik!
Što ima, šogi?
-Imam ideju za posao. -Lijepo.
Prije nego što išta kažeš, nemoj me tražiti novac.
Ne znam ni koliko imam.
Poludio si, Jorge? Nikad te nisam tražio.
-Nikad. -Što?
Laura je rekla da patiš od amnezije.
Samo sam htio reći
da te nikad ništa nisam tražio. Nikad.
Ništa, nula.
Baš naprotiv, ovdje sam jer…
duguješ mi novac.
Reći ću ti nešto prije nego što te udarim.
Ovako…
Nisam idiot. Samo imam amneziju.
Ne sjećam se ničega tijekom godine
osim Božića.
Sjećam se svakog Božića. Shvaćaš?
Tu sam te čekao! Kako znaš da ti dugujem ako se ničega ne sjećaš?
Vjeruj mi. Vratio sam ti u srpnju.
-Izmišljaš. -Vratio sam ti.
-Vratio sam ti u srpnju. -Pokušavaš me hipnotizirati?
-Nisam te tražio novac. -Ne vraćaš.
-Zvoni ti telefon. -Slušaj ovo.
-Tvoj me ujak želi hipnotizirati. -Javi se. Možda je važno.
Tvoja tajnica, Márcia.
-Možda želi čestitati. -Imam tajnicu?
-Ne znam što bih rekao. -Čuj…
Javi se. Mama je baš ne voli.
-Kužiš? -Da.
Bok. Sretan Božić, Márcia.
Idi dovraga, seronjo!
Što? Mislim da se radi o nesporazumu.
Samo zato što sam ti vjerovala!
-Dobro si, dušo? -Da, dušo.
-„Dušo“? Još je tako zoveš? -Jorge, ovo je…
Obećao si da ćeš danas biti sa mnom!
Márcia, ne mogu sad…
-Mislim da će vlada… -Nikad.
Danas mi ne odgovara…
Bit će još gore.
Ako se sad ne nađeš sa mnom u restoranu pored ureda,
doći ću i napraviti scenu pred tvojom obitelji!
Reći ću ti nešto…
-Što je to? -Tvoja torta.
-Sviđa ti se? -Torta?
Naravno. Ali gdje su višnje?
Nema višnji. Jagode.
Glupost. Mora biti višnji. Idem ih kupiti.
Što radiš?
-Idem po višnje. -Ni ne voliš ih.
Nisam ih jeo deset godina. Možda ih sad volim. Odmah se vraćam.
-Idem kupiti višnje. -Sad?
-Jorge? -Idem kupiti višnje.
-Čekaj! -Jorge!
Bit ću brz.
Htio sam vam čestitati Božić, g. Jorge.
Skupljam ovogodišnje božićne priloge.
Nadam se da ćeš dobiti što zaslužuješ.
Ponašaj se normalno!
Ne želim da nas itko vidi.
Prvo, moraš znati da volim svoju obitelj.
Što god sam ti rekao ili obećao,
molim te da to zaboraviš. Kraj rasprave.
Jako si zgodna.
Bacio sam oko kad sam ušao i baš si moj tip.
-Poludio si? -Da, sve je ovo ludo!
Iskreno, možda zvuči ludo
i znam da je bolno, ali više se ne možemo viđati.
Tako stoje stvari. Više se ne možemo viđati.
-Znam da boli… -Joana, tko je ovaj?
Koja Joana?
Kako si?
Ovdje je jako vruće, zar ne? Bolesni ste?
Uz dužno poštovanje, mislim da imate temperaturu.
Mogu vam kulturno objasniti.
Mislio sam da je…
Uz dužno poštovanje, mislio sam da je…
Što, idiote?
-Jorge! -Moja…
Jorge!
Ondje je! Zabunio sam se.
Oprostite. Ne vidim ništa bez naočala.
Bok, drago mi je. Ti si sigurno Márcia.
Želiš mi prodati tu priču?
Budući da se poznajemo,
sigurno sam ti rekao za amneziju.
Rekao sam ti?
Selektivna amnezija? Ti to ozbiljno?
Misliš da sam glupa?
-Svi nas gledaju. -Slušaj…
Znam da si obrijao brkove kako bi nešto dokazao.
Obrijao sam ih jer su bili užasni.
Pustio si ih za mene!
-Sviđali su mi se! -Samo malo.
Molim te, pokušaj me shvatiti. Uopće ne znam tko si ti!
Nisam onaj Jorge kojeg poznaješ.
Ja sam drugi Jorge. Iz prošlosti.
Jorge kojeg poznaješ ne postoji.
Vrlo si zanimljiva. Zaslužuješ boljeg, zaboga!
-Dragi… -„Dragi“?
Nećeš potratiti naše četiri zajedničke godine.
-Četiri godine? -Prsten…
Ovaj. Dao si mi ga.
Sjećaš se?
Molim te, slušaj. Reći ću ovo samo jednom.
Što?
Ne znam tko si ti!
Kunem se da nemam pojma o čemu govoriš!
Vjeruj mi! Mogu li te nešto zamoliti?
Ako ti za koji dan dođem na koljenima,
obećaj da mi nećeš oprostiti.
Ja nisam taj Jorge!
To nisam ja! Vjeruj mi!
Ti si lud.
Jedino objašnjenje.
Ne znaš što želiš.
-Znam. -Ne znaš.
-Znam. -Dobro.
Volim svoju ženu i želim biti s njom! Želim svoju obitelj. Obožavam ih!
Nikad više ne želim imati brkove!
Mislila sam da si drukčiji.
Senilniji si nego ikad!
Ne zaslužujete moje društvo!
-Ni lisnato s jabukama! Moje je! -Ne!
-Idi za njim! -Zaustavi ga!
Zaustavi ga, mama.
Laura…
Kako je među nama?
Kakvo je to pitanje?
Samo…
Božić je. Vrijeme da razmislimo o svojim životima
i ljudima oko sebe.
-Nisi ništa rekla. -Možda ne želim.
Ionako se ne sjećaš. Nema smisla.
Zašto si me onda probudila?
Doista želiš znati?
Doista, dušo.
Uživam
kad te pogledam
i vidim Jorgea od prije deset godina.
Sviđa mi se kako me gledaš.
Nedostaje mi da me zoveš Laurita,
što sam prije mrzila.
Znaš, Jorge,
za Božić…
Podsjetiš me kako je nekad bilo.
Ili barem koliko sam ti značila.
Laku noć.
Zaboravila sam tekst
Sviđa ti se iznenađenje, dragi?
Što radim ovdje?
Bože, Jorge.
Doista je istina? Ničega se ne sjećaš?
Što radim ovdje?
Ne mogu vjerovati. Ostavio si Lauru.
Moj Bože!
Papiri za rastavu braka stižu
i živimo ovdje već četiri mjeseca!
Ne!
Nije istina. Ovo je samo noćna mora!
-Noćna mora… -Ne.
Nije. Sjednimo.
-Sjedni s mamicom. -Neću.
-Mamino zlato! -Kakva crna mama?
-Ne želim te ni gledati. -Hoćeš!
-Isuse. -Hej.
Slušaj.
Znam da u božićno vrijeme
ljudi izgube razum.
Malo polude.
Ne! Pusti me!
Slušaj, sam odlučujem o svojem životu!
Ja odlučujem što će biti!
I ti mi nisi žena!
Želim svoju voljenu ženu natrag!
Zašto opet imam ovaj užas na licu?
-Sad ću ih obrijati. -Ne!
-Prestani! -Ne!
-Ne diraj brkove! -Hoću!
Hoću!
Obećala sam ti da ti neću dopustiti da se obriješ!
Išao sam na krav magu,
to je samoobrana!
Nije bilo pošteno što si mi bacila britvicu kroz prozor.
Samo sam slijedila tvoje upute.
Ili barem pola.
Ključevi.
Ljubavi, što kažeš na to da Božić provedemo kod kuće?
Okitila sam prekrasno drvce
i ispekla krasnu tortu.
Niskokalorična je.
Drvce je ružno, tortu si kupila i ne zovi me tako.
-Daj mi ključeve. -Jorge, moramo razgovarati.
Ne želim razgovarati s tobom.
Dobro, ne moraš me slušati. Poslušaj nekog drugog.
Sebe.
Jorge?
Hej, Jorge.
Bok.
Znam da izgledam čudno,
kao druga osoba.
Ali ja sam ti od sutra.
I od prekosutra.
Ti čitave godine.
Taj sam šupak ja?
Šarmantno!
Ja sam normalna
i spontana verzija tebe.
Jorge, moraš znati
da volim Márciju.
Voliš Márciju.
Imaš neku vrstu shizofrenije? Doista? Što god.
Imaš božićnu shizofroniju, shozifreniju…
Malo poludiš na Božić.
Nemaš pojma koliko si nevjerojatan.
Divan, fantastičan,
seksi, zgodan i vrlo muževan.
Pravi si zgoditak.
Doista sam skroman.
Da, pomalo si samoživ.
Jorge, zato smo
poslušali Márciju tj. liječnika i snimili ovaj video.
Film…
Snimku.
Da pokažemo kako lijepo živimo
s tom nevjerojatnom osobom,
a to je
Márcia.
Ti si to napisala, zar ne?
-Sad. -Ovo si ti, Jorge.
Ispunjen i sretan čovjek.
Svako jutro zdravo doručkuješ
sa svojom prekrasnom djevojkom Márcijom,
kao što sam već spomenuo.
Zašto me hraniš ptičjom hranom?
Niskokalorična je.
Nakon ovog zdravog obroka,
proradi ti probava kao i obično
pa se možeš pobrinuti za svoje zdravlje, moj Jorge.
Vježbaš čak i guzove
jer to se sviđa tvojoj prekrasnoj djevojci.
„Sviđa“? Sviđa.
Nakon ovog intenzivnog treninga,
spremaš se za posao.
Znaš da svaki uspješan biznismen mora dobro izgledati.
To si ti na putu za posao.
Ove si godine dobio povišicu. Bravo.
Pljesak. Bravo, majstore.
Zaslužio si je.
Odličan si vozač.
Evo te kako voziš na posao. Krasno.
Gledaj cestu, Jorge.
Čemu takva glupa faca?
Čemu nisko samopouzdanje?
Obožavaš provoditi vrijeme s obitelji.
No znaš se i zabaviti.
Ponekad znaš biti veseo.
„Veseo“ je previše. Previše je.
Staromodni si romantik.
Seksi, ali ipak cool.
Kakav gubitnik. Pogledaj mu facu. Baš.
Seksualni ti je život lud, Jorge.
Svaki četvrtak imaš privatnu zabavu.
-Snimila si nas? -Da.
Gledaj.
Čekaj.
Nisam bio spreman.
-Hajde, dragi. -To boli.
-Baš je seksi. -Moje oko.
Vikendom igraš golf s prijateljima.
Vrlo sofisticiran i složen sport.
To je tvoj život, Jorge.
Uz sve ostalo, odlično snimam.
Izgledaš seksi, ali ne i jeftino.
Najbolje ispadneš s desne strane. Jorge?
Jorge!
-Bok. Dobro si? -Bok.
-Sve u redu? -Dobro sam.
Odlično. Samo sam se poskliznuo.
Nemoj.
-Trebaš čistu odjeću? -Da.
-Trebaš pomoć? -Treba mi nešto protiv bolova.
Šou Roberta Carlosa?
Teodora.
Još jedan zajednički Božić.
Mrzim te!
Kakva sreća!
-Hej, sine. -Što ima?
I ti si ljut na mene?
Nisam, tata.
Ne smeta mi.
Kako je na fakultetu?
Doista? Sutra ćeš ionako sve zaboraviti.
Pa što? Sjetit ću se idućeg Božića. Ipak sam ti otac.
Dobro, tata.
Odustao sam od fakulteta.
-Što? -Da, jesam.
Lud si? Nakon svega što sam učinio.
Ne želim se svađati. Mama ti je trebala reći.
Nije.
Iskreno rečeno, nisam odustao.
Izbacili su me.
-Sranje. -Uhvaćen sam s drogom.
-Moj Bože, droga… -Da.
-Zato sam odlučio odustati. -Isuse Kriste!
Nismo te tako odgojili!
Razgovarali smo o tome.
Ne sjećam se toga.
Odležao sam. Sad sam čist.
-Bio si u zatvoru. -Da.
-Bio si nečija kuja? -Idemo dalje.
Zaboravi prošlost.
-Znaš li što je moja budućnost? -Što?
-Želim opet stvarati glazbu. -Dobro, sine.
Ne mogu vjerovati da si se drogirao.
Bio si nečija kuja. Ali uvijek si volio glazbu.
Raznježim se kad te se sjetim kao dječaka.
-Dao sam ti pijanino… -Kakav crni pijanino!
Volim brazilski funk.
-Molim? -MC Leo. Ludi Leo.
-„Ludi Leo“? -Da.
Slušaj.
Spusti se dolje i skini gaćice
Jedva čekaš da ih skineš
Kad te vidim, jako se uzbudim
Jako se uzbudim
Odvratno. Što ti je s glasom?
-Zvuči jako čudno. -Samo se šalim.
Kakva je to šala?
Diplomirao sam prošle godine.
-Već radim. -Hvala Bogu, sine.
Mislio sam da se drogiraš. To bi me ubilo.
-Ponekad malo zapalim. -Što?
Što? To mi se ne sviđa.
-Što je to? -Smiri se, tata. Šalim se.
Još te se mogu odreći.
-Opusti se. Božić je. -Droga nije šala.
Tata…
Nisam ti ja problem.
Hajde.
-Možemo li razgovarati? -Ne želim razgovarati.
-Ne znam ni što sam učinio. -Idem po puricu.
Kako to misliš? Zar nije ujak Victor zadužen za to?
Što je bilo?
Ujak Victor umro je prošli mjesec.
Bravo, tata.
Želim nazdraviti našem voljenom ujaku Victoru.
-Najbolje purice koje smo jeli. -Nemoj, tata.
Neću više govoriti. Zamolit ću vas za minutu šutnje.
Od čega je umro?
Laura, zašto si takva?
To sam ja.
Jorge.
-Dobri Jorge. -Svi su dobri za Božić, Jorge.
Ne, dušo. Ja sam pravi Jorge.
Nisi.
Pravi Jorge me ostavio.
Pravi Jorge živi s novom ženom u otmjenom kvartu.
Pravi Jorge nije platio alimentaciju.
Pravi je Jorge gad kakvog nema!
-Slažem se. -Znam. To je još gore.
Ne mogu te ni mrziti. Ovo je suludo.
-Još te volim. -Ovo je još luđe.
Ne diraj me. Završili smo.
Znam da me još voliš.
Varaš se. Nastavila sam živjeti.
Što?
-Već si nastavila živjeti? -„Već“?
Rastavljeni smo od veljače.
Ti…
Lažeš.
Ne bi našla nekoga tako brzo.
Ali jesam. Doista!
Viđam se s tipom s posla.
Maércio.
Znao sam. Maércio.
Nikad se nije pomirio s činjenicom
da sam unaprijeđen. To je osveta.
Jorge.
Tip radi sa mnom.
Poznajem li ga?
-Nije važno. -Jest.
Stranac u našoj kući…
-Što ima, šogi? -Sranje.
-Još jedan Božić… -Evo.
Laura.
-Dolazi li? -Sigurno je na putu.
Oprosti, Luana. Moram razgovarati s njom.
-Tko je on? -Nitko. Samo smo prijatelji.
-Poznajem li ga? -Ne.
Udovac je.
Uspješan odvjetnik,
Visok.
Prosijed.
Zreliji od tebe.
I zgodniji.
-Doći će? -Rekla sam mu da ne dođe, ali ne znam.
Možda svrati.
Vidjet ćemo. Tko zna?
Laurin Jorge.
Ja sam Ricardo. Drago mi je. Kako si?
Bok, dušo.
Što radiš, Jorge?
Prestani ganjati tuđe žene!
Jorge, to je moj dečko!
Opet novi?
-Ozlijedio si ga! -Dobro sam ga sredio! Neka malo osjeti!
To nije moja krv.
Krv je…
Ne izgleda dobro, tata.
Uništio sam Božić, zar ne?
Opusti se, tata. Već smo navikli.
Još ga voliš?
-Sjećaš se? -Kako bih to zaboravio?
Gledala si ga bezbroj puta i uvijek htjela još. „Gledajmo Shrekov prvi Božić.“
No nikad nisi htio.
Iskreno, ne znam zašto ti se sviđala ta nakaza.
Pa, sličio je tebi.
Dovraga…
Izgledam kao Shrek?
Nije da izgledaš kao on,
ali sličiš mu u drugom nastavku kad postane čovjek.
Pogledaj. Imali ste istu frizuru.
Samo nemoj reći mami da je sličila Fioni.
-Neće joj biti drago. -Nikada.
Ne znam.
Tako sam ti se pokušala približiti.
Volim te.
Jako te volim, tata.
Kakav dan!
Obitelj me mrzi, izgubio sam kuću, kći misli da sam ogar,
a ljubav mojeg života je s drugim.
Tata.
Mama nema nikoga.
-Rekla mi je… -Slušaj me, tata.
Izašla je s njim nekoliko puta,
ali to je sve.
Još je luda za tobom.
I ja sam lud za njom.
Moraš nešto poduzeti da se situacija promijeni.
Što mogu učiniti?
Imam samo jedan dan
da popravim 364 dana gluposti.
Što da radim?
Ne znam, tata. Božić je.
Iskoristi to i zadivi je.
-Volim te, sine. -I ja tebe.
-Budite dobri. -Bok, tata.
-Volim te. -I ja tebe.
-Hvala. -Čuvaj se.
-Bok, ljudi. Laku noć. -Bok!
Jorge!
Laura!
Nemoj odustati od nas.
Znaš da se sutra nećeš ničega sjećati, zar ne?
Bolje od tebe.
Htio si provesti Božić u inozemstvu.
Znao si to?
Danas si se trebao probuditi u New Yorku.
Daleko od svoje obitelji.
To je ono što si htio!
Zanimljivo.
Znaš tko te nije pustio?
Ja.
Rekla sam da trebamo ostati ovdje.
Jer sam mislila na tebe
umjesto na sebe.
Iduće ću godine drukčije.
Sigurno.
Iduće godine idemo u inozemstvo.
Probudit ćemo se daleko odavde.
Doista daleko, Jorge.
Dogodine ćemo se probuditi na otoku.
Ne bi to učinila, Márcia.
Pitat ću te za godinu dana.
Márcia.
Da se nisi usudila, Márcia!
Ne!
Nemoj ni pomisliti da ću ostati ovdje s tobom, Márcia!
Idem kući iz ovih stopa!
Ništa me neće zadržati!
Čak i da moram unajmiti avion,
brod ili svemirski brod,
provest ću Božić s obitelji koju volim!
Moja djeca, moja žena. Da, volim Lauru.
Ona je ljubav mojeg života.
Nemoj stati. Uživam.
Laura…
-Kad smo se pomirili? -Prije pola godine.
No zvala sam te svakodnevno od siječnja.
Nije bilo lako.
No imao si pravo.
Sviđa mi se ovo. Nikad nismo otputovali za Božić.
Odlična ideja.
To nije bila moja ideja.
Uplatio si ovo putovanje s Márcijom.
Htio si odustati, ali rekla sam ti da bismo trebali doći.
Sviđa mi se.
Mogli bismo češće ovako.
Provesti Božić negdje sami.
Ponekad s djecom.
Djecom?
Ovako… Aninha provodi Božić s dečkom,
a Leozinho je otišao u Australiju.
Pa zašto ne?
Možda. Ponekad.
Volim te.
I ja tebe.
Pa,
gdje želiš biti sljedećeg Božića?
Iznenadi me.
Sviđa ti se?
-Fotkaj! -Šoping!
SRETAN ROĐENDAN!
FRANCUSKA
-Ovo će biti dobro za fotku. -Pazi na aute.
-Ovdje voze s druge strane. -Dobro.
Pazi, Jorge!
SRETAN ROĐENDAN
DOBRO DOŠLI K DJEDU BOŽIĆNJAKU SJ. POL
Jedan, dva, tri… Hej!
-Jorge! -Idemo. Već je bila polomljena.
KUĆA DJEDA BOŽIĆNJAKA!
Laura, snimaj.
Želim malo zaplesati.
-Snimaj. -Hajde.
Taj Mahal, Taj Mahal
Znaš da je ovo Kremlj.
Ista stvar. Dvorci s kupolama.
SRETAN ROĐENDAN
-Zašto ove godine nismo otputovali? -Tiše.
Oprosti.
Ti meni. Zaboravila sam te probuditi.
Zašto šapćemo?
Moj Bože.
-Bože… -Što kažeš na iznenađenje, tata?
Najljepše iznenađenje u životu, dušo.
-Kako se zove? -Victor.
-Kao ujak. -Ne.
Kao djed Nhanhão.
On se zove Victor?
Djed Nhanhão ne izgleda kao Victor. On izgleda. Vitinho.
Djed izgleda kao Arnaldo.
Mauro.
Djed Nhanhão trebao se zvati Mauro… Nema veze.
Otac ga nije htio?
Jorge!
Nije se htio vjenčati. Drukčije je.
Ne volim muškarce koje nije briga za obitelj.
Da je ovdje, razgovarao bih s njim.
Sigurno će nešto riješiti.
Zasad je ovdje i sretan si zbog toga.
Jesam? Sretni smo, Roy? Što kažeš, stari prijatelju?
Kad smo kod toga, koliko je star?
Ne previše.
Sigurno ima više od 30 godina.
Besmrtan je.
Jorge, kako da kažem…
Taj Roy.
Roy.
To nije…
Kako da kažem? To nije onaj Roy.
To je drugi Roy,
ali i on je Roy.
-I on je Roy. -Ovaj…
To je Roy Drugi?
Roy Treći.
No i on je Roy, potomak Roya Drugog.
Roy…
Tako stoje stvari?
Pas mi je uginuo,
a ti si me pokušala prevariti drugim psom istog imena i boje.
To je izdaja.
-Nisam siguran da mi se sviđa. -Uvijek ima toliko toga.
Oprosti. Zaboravila sam.
Ali… Ima li kakve razlike?
Ima, doista.
-Prvi mi je bio drag. -Jorge…
-Voli li me uopće? -Daj.
To je isti djed Nhanhão?
Možda ga malo osvježiš svakih deset godina.
Nikad se ne zna.
Nakon nekog vremena, svi starci izgledaju isto.
Možda je prepariran. Preparirala si ga?
Jorge…
Susjedima dobro ide.
To je ujak Luiz Cláudio.
Što ima, šogi?
Što je, Luize Cláudio? Božić ti je uranio?
Ne, provest ću Božić s rodbinom.
Samo sam te došao zagrliti.
I donijeti ovo.
-Nema potrebe. -Ne počinji.
Sve je ovdje. Sve što ti dugujem, plus kamate.
Iskreno, Luize Cláudio, posudio sam ti misleći da mi nikad nećeš vratiti.
Inzistiram, šogi. Obogatio sam se! Napokon!
-Kako? -Odličan biznis!
Prodajem navlake za elektroničke narukvice.
Prodaju li se?
Ovo je Brazil. Dobro se prodaju. Širimo se u Južnu Ameriku, SAD
i Njemačku.
Zato moraš ovo uzeti.
-Želim to svim srcem. -Uzmi.
-Uzmi, tata. -Ne znam ni…
-Inzistiram. -Uzmi.
-Neću. -Evo g. Jorgea!
Hej! Sjajno.
-Sretan Božić, g. Jorge. -Sretan Božić.
Baš dobro da ste svi ovdje.
Skupljam božićne priloge od onih koji nisu dali.
Kakva slučajnost. Dobar trenutak!
Danas imaš sreće.
Oprosti. Izvoli, Oswaldinho.
Uživaj u Božiću s obitelji. Daj si oduška!
Svakome nešto kupi. Reci im da je od ujaka Jorgea.
G. Jorge…
Znam. Uživaj!
-G. Jorge, puno vam hvala! -Počasti se.
Hvala. Sretan Božić!
Nema na čemu.
-Sretan Božić! -Uživaj.
-Tata, da ti kažem… -Hajde, uživaj.
-Baš sam sretan! -Sretan Božić, g. Jorge!
Tata, zašto si to učinio?
Nauči nešto od svojeg tate.
Ne, tata.
Naučit ću te nečemu što sam shvatio tijekom svih ovih godina.
Najvažniji je božićni duh!
-Jorge. -Rođeni smo bez ičega, umiremo bez ičega.
-Jorge. -Imam li pravo, Luize Cláudio?
To je bio ček na milijun reala!
Čekaj.
Reci da je na moje ime.
Nije.
Može ga unovčiti bilo tko.
-Oswaldinho! -Evo.
Sretan Božić!
To!
-Sretan Božić! -Oswaldinho!
-Dosta mi je ovog sranja! -Vrati se!
-Sretan Božić! -Vrati se!
Čekaj, pogriješio sam!
Pogriješio sam, jebote!
-Za tebe, dušo. -Hvala, mama.
Gdje je moj?
Ne otvaraj, mama. Dođi, dušo.
Ozbiljno, tata? Gripa?
Već sam kupio avionsku kartu. Svake godine smisliš novi izgovor.
Vidjeli smo se prošli mjesec, ali nisam te vidio.
Vidio sam te, ali… Znaš na što mislim.
Ne, nisam pijan ni lud.
Želio sam da dođeš ove godine.
Jorge, idemo se slikati.
-Idemo! -Hajde!
Hajde, dečki.
Čujemo se. Volim te. Sretan Božić.
Nedostaješ mi.
-Sad si dio obitelji. -To!
Hajde, okupimo se.
-Dođi k tati. -Hajde.
Oprosti, tata.
Zamolila sam ih da ti ne kažu.
Što imaš?
Rak dojke.
Kao moja mama.
Da.
Zabrljala sam, tata.
Predugo nisam otišla k liječniku.
Zato…
ne mogu dojiti sina.
-Ne mogu dok se liječim. -Kćeri…
Kako se ti i ja slažemo?
Tijekom godine,
s drugim ja…
Kako je?
Dobro se slažemo?
Znaš…
bio si potpuno drukčiji
od božićne verzije sebe.
Potpuno.
Bilo mi je teško naviknuti se na to.
Ali više nije.
Slažemo se.
-Doista. -Sjajno.
Razgovaramo svaki dan.
Uvijek me zoveš kad putuješ u inozemstvo.
To mi se sviđa.
Kažu da…
Iako starimo, duh nam ostaje isti.
Mislim da se to tebi dogodilo.
Zaspao je.
Ja…
Baš sam umorna. I ja ću leći. Idemo?
Ne.
Ne želim još zaspati.
Naravno.
Baš sam blesava.
Što želiš raditi?
SHREKOV PRVI BOŽIĆ
RAZUMJET ĆU. VOLIM TE. S LJUBAVLJU, LAURA
Ovaj.
Dođi s djedom.
Dođi.
-Bok, sine. -Bok, tata.
Što ima?
-Velik je, zar ne? -Da.
-Volim te, tata. -I ja tebe.
Dušo, možeš li otvoriti vrata?
Dobro.
Je li ovo Jorgeova kuća?
Tata, kakvo iznenađenje!
Nikad ne bih propustio tvoj rođendan!
Hvala, tata.
Jako ti sliči kad si bio mali.
Primijetili smo to na fotografijama.
Sretan sam što si došao.
Trebao sam više inzistirati da Božić provedeš ovdje.
Ne mogu uživati u Božiću bez tvoje mame.
Voljela ga je kao i Laura.
Nedostaje mi.
Previše sam toga uzimao zdravo za gotovo.
Ne mogu ni zamisliti
što si sve prošao.
No jako sam ponosan na tebe.
Hvala, tata.
Nikad nisam razumio tvoju amneziju.
Ne sjećaš se baš ničega od ove godine?
Ničega.
Imam osjećaj da je prošlo dvadesetak dana.
Uopće se ne sjećam ove godine.
Nisam joj svjedočio.
Iskreno,
nisam svjedočio vlastitom životu.
Nemam amneziju, ali i ja se tako osjećam.
To je uobičajeno.
Život je kao povjetarac.
G. Pedro, možete li nakratko doći?
Idi, tata.
Da.
Toliko bih toga promijenio.
Onda nešto zaželi.
Što si rekao?
Rekao sam da bih toliko toga u životu promijenio.
Zaželi nešto.
Kako to misliš? Reci mi!
Ne, Laura. Ne sviđa mi se ovo. Molim vas.
-Ne sviđa mi se. -Jorge.
Aninha je to voljela.
Došao sam na tortu.
-No ne sviđa mi se. -Jorge!
Zaželi nešto.
Nikad ništa ne zaželi.
No sad hoću.
Hoću.
Poželjet ću nešto što nisam nikad.
A to je?
Ne može nam reći, dušo. Inače se neće ostvariti.
Ali moraš zaželjeti od srca.
Tata?
Hoćemo li gledati film?
Hoćemo, dušo.
Gledat ćemo što god hoćeš.
-Leozinho… -Tata!
-Sretan Božić! -Sretan Božić, sine!
Odakle toliko uzbuđenje?
-Božić je! -Božić je!
Idemo po Leozinhov bicikl?
-Da! -Idemo.
A tko želi u trgovinu?
-Ja! -Ja!
Da!
Meni ćemo kupiti rođendansku tortu.
-Da! -Da!
Odjenite se. Požurite se! Ne želim da netko kasni!
Što ti je, Jorge?
Ne znam, Laura.
Kunem ti se da ne znam.
Imam neki osjećaj.
Kao da sam se probudio iz sna, pogledao tebe,
našu djecu, naš život
i shvatio koliko je sve to važno.
Kao da si govorim
da moram uživati u ovom trenutku.
Moram, Laura.
-Tko želi pohani kruh? -Ja!
Kad me ljudi pitaju zašto toliko volim Božić,
ne znam objasniti.
Izgleda kao djed Nhanhão.
Uvijek je vruće, užurbano,
puno trošimo, puno jedemo
i sve izgleda kaotičnije i besmislenije.
No mnogo toga što sad možda nema smisla…
…dobije smisao u budućnosti.
Najvažnije je slušati što ti život želi reći.
Razvedrite se!
Božić je savršeno vrijeme da zastanemo,
udahnemo i primijetimo
da život nije samo ono što se događa dok radimo da platimo račune.
Držite se, polijećemo!
Shvatimo da je život dobar.
Uvijek.
Sretan ti rođendan!
Shvatimo da je to najveći dar koji si možemo dati.
Ili još vjerujete u Djeda Božićnjaka?
Ho-ho-ho!
Sretan Božić!
Namignuo je! Vidjeli ste, zar ne?
KRAJ
Prijevod titlova: Elvis Šimunic