Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ha megkérdezik, miért nem szeretem a karácsonyt,
a válasz pofonegyszerű.
Karácsonykor születtem.
Anyám azt mondta, én vagyok a legszebb karácsonyi ajándéka.
Aranyos volt tőle.
Apám meg azt, hogy pár gatyónak jobban örülne.
Szerintem viccelt.
A karácsonykor születettek mind tudják,
hogy sosincs egy tisztességes szülinapi bulink.
Ugye? Mármint ha van egyáltalán.
A barátaid a suliból a családjukkal töltik az ünnepeket,
ajándékokat bontogatva.
1982. DEC. 25.
Végül már nem is ünnepeltem a szülinapom. Bulit sem akartam.
Nem tudtam versenyre kelni egy nálam jóval híresebb,
imádott és karizmatikus szülinapossal.
Karácsonykor inkább utazgattam.
Szórakozni mentünk a karácsonyt szintén utáló barátaimmal,
berúgtunk, és fűvel-fával lefeküdtünk.
A karácsony egy sima, átlagos ünneppé vált.
Legalábbis Laura előtt…
1998 DECEMBER
…akit elvettem, és akivel gyerekeket vállaltunk.
Szülőként minden megváltozik.
Nem fütyülhetsz a karácsonyra, mert a gyerekeid tuti nem fognak.
Hála istennek, csak egyszer van egy évben.
Úristen!
Édes istenem!
Jézusom!
Hurrá! Gyerünk!
VEDD MEG ANYA AJÁNDÉKÁT! VEDD MEG LEOZINHO AJÁNDÉKÁT!
KÖSZÖNÖM BOLDOG ÜNNEPEKET!
BOLDOG KARÁCSONYT! 2010 ADOMÁNYOZZ A SZOMSZÉDSÁGNAK!
Mi a pálya, barátom? Hogy vagy?
- Speckó ajánlatom van… - Kösz, nem.
- És a gyerekeid? - Nem. Inkább megsülök itt.
Jaj!
Óvatosan, ember! A francba is!
Látom, hogy tolakszol, édes.
És úgy teszel, mintha ott sem lennél. Mindenki előtt.
Hé! Mit lökdös?
Na jól van. Elhúzok. Elnézést!
Na ne! Komolyan, el az utamból!
Úristen!
- Jézusom! - Megőrültél?
Tehát…
egyet az anyósomnak,
egyet anyámnak,
egyet a nagybátyámnak, egyet pedig magamnak.
A családom imádja a panettone kalácsot.
Mi van?
Bassza meg!
Még mindig szól?
FONTOS AZ ADOMÁNYOD VARÁZSOLJ MOSOLYT EGY GYERMEK ARCÁRA!
Anya! Hallgass meg, jó?
Megfőztem a rizst. Victor bácsi hozza a pulykát,
Luana a krémes sütit, Soraia a csirkesalátát.
A sonkát én csinálom. Csak krumplisalátát hozz!
Szólj, hogy alma nélkül! Nem bírom.
Anya! Alma nélkül… Már késő.
- Az istenit! Miért? - Jó, anya.
Rendben, várunk.
Szia!
Komolyan, szerintem anyád ezt szándékosan csinálja.
Tudja, hogy utálom az almát a krumpliban,
a mazsolát a rizsben, a szilvát a pulykában.
Minek keverni az ízeket? Semmi értelme.
Borzalmas! Azt hiszed, uborkába harapsz, erre desszert.
Milyen karácsonyi fogás az, amihez a krumplit sem hámozzuk meg?
Ne nyafogj, Jorge!
- Menj, csomagold be Leozinho biciklijét! - Minek?
Ajándék. Meglepetésnek kell lennie.
Most komolyan, ugye tudod, hogy Leozinho biciklit kért tőlünk?
Tudja, hogy azt kap, még a színét is ő választotta.
Minek fog tűnni, ha becsomagolom?
Bringának, nem elefántnak.
Ennek semmi értelme. Masnit rá, és kész!
- Tessék! „Ó, egy bringa!” - És a hangulat?
A karácsony meghittsége? Még a Mikulás is eljön.
Luana pasija öltözik be.
Leozinho nem hisz a Mikulásban. Elmondtam neki,
- hogy ez a kapitalizmus átka. - Az csúnya volt.
De Aninha még hisz benne. Meg az unokahúgaink is. És nekem tetszik.
- Na jó. Először kiveszek egy sört… - Ne! Majd én!
Mi ez a torta? Holnap lesz a szülinapom.
Tudom, Jorge, de mindenki itt lesz éjfélkor.
Ez egy fontos nap. A gyerekek imádták az ötletet.
Miért?
Mert mindenki megünnepli a szülinapokat.
Mert szeretnek téged.
Ahogy én is, butus.
Tényleg?
Szerintetek ez egy bringa?
Nem tudom. Bármi lehet.
Félek.
Bundás kenyér!
Ez az én férjem!
Beatriz, ne nyúlj az unokatesód ajándékához!
- Kicsikém… - Gyerünk, apa!
…minek nekünk még egy rénszarvas?
- Én nem vagyok elég? - Te kezdted.
Roy nem akar játszani. Menj! Ezt bevállalom kettőnkért.
- Gyí! - Kezdesz nehéz lenni, édesem.
- Én jövök! - Hess!
Megőrültél? Túl nehéz vagy!
Elég volt, édesem. Szétmegy a hátam.
- Aú! - Megnézzük a Shrekből az angyalt?
Majd máskor.
Meg fogjuk, ígérem, de nem most.
Jézusom!
A hátam.
- Jaj! - Anya!
Hurrá! Itt az anyád.
- Kislányom! - Boldog karácsonyt!
- Isten hozott! - Köszönöm.
- Gyerekek! Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
- Itt van az összes gyerek! - Gyertek be!
- Köszönöm az ölelést. - Vigyázz, forró!
Tedd oda az asztalra!
Éget! Jaj!
- Menjünk! - Gyerünk…
Boldog karácsonyt, apa!
Szia, apa! Boldog karácsonyt!
És a desszert?
- Luana krémes sütit hoz. - Egy pillanat!
És finom is? Vagy csak rémes?
Hát ezt még sosem hallottam.
- Nagyi! - Aninha, mekkorát nőttél!
Lányok! Csak akkor lesz ajándék, ha megeszitek a salátát.
Pontosan. Egyétek meg a salátát!
Te is. Diétázol.
Majd csak szilveszter után.
Ahogy én is akkor teszem le a cigit.
Nem vettem kesudiót.
Egyre drágább.
Nagyi! Mit szeretnél karácsonyra?
Csak egészség legyen, csillagom!
Ha te mondod.
- Hé, Jorge! - Jézusom!
Szerinted meddig lesz hatalmon ez a kormány?
Már megy Roberto Carlos műsora?
Valószínűleg. Siess, nézd meg!
Ez embertelen!
Hát újra itt a karácsony, sógun!
- Sógun? - A sógor becézve.
- Kaphatok egyet? - Tessék! Már nem kell.
Jók a szóvicceid, mint Victor bácsinak.
Imádkozzunk egy jobb évért, mert annyit mondok, ez durva volt!
- Nem kell. - Viszont…
van egy remek üzleti tervem a jövő évre.
Nagy biznisz! Rengeteg pénzt fogok vele keresni.
Az ékszeriparban.
- Csempészet? - Nem.
- Mert legutóbb… - Nem.
Abból tanultam. Most ékszereket fogok készíteni.
Tudtad, hogy a gyűrűk és nyakláncok fényesítésekor
az aranyműves megtartja az asztalára hulló összes aranyport?
- Érdekes. - Ugye, ugye?
A hónap végén a fizetésemen felül ott lesz az aranypor.
Gazdag leszek! Gazdagok leszünk, sógun!
Már épp ideje lenne.
Igen. De figyelj csak!
Tudod, hogy egy nehéz időszakon vagyunk túl…
- Két gyerekem van, és… - Jó. Mennyi kell?
- Hát kérnék én tőled pénzt? - Mennyit?
Amennyit csak tudsz. Ami belefér a büdzsédbe.
De ugye karácsony van.
- Kiállítok egy másik csekket. - Köszi.
Ő a dédnagyapád, Nhanhao.
Ez meg én vagyok.
Hű! Ez tényleg te vagy?
Te jóisten!
Tényleg életben volt valaha?
- Hallgass, Bia! Még mindig életben van. - Bizony.
Nem látszik rajta, de él.
Nhanhao papát szélütés érte.
Mi az a szélütés?
Az nem lényeges. Ő volt a legjobb apa a világon.
Mikulásként dolgozott sok-sok üzletben.
Minden karácsonykor.
Ezt nézzétek!
- Tényleg olyan, mint a Mikulás. - Igen.
A legsármosabb.
Imádott beöltözni, játszani a gyerekekkel, megajándékozni őket.
Alig várta a karácsonyt.
Az volt számára az év fénypontja.
Volt olyan gyerek…
aki azt hitte, ő az igazi Mikulás.
Úgy hiányzik az apukám!
Szeretném, ha itt lenne.
Dehát itt van köztünk, anya.
- Jobban, mint hinnénk. - Igen.
Figyelj csak, Teodora!
Nyugodtan vidd el édesapádat! Legyél vele többet!
Komolyan.
Nem probléma. Már mész is, Victor bácsi?
Te is elviheted. Úgyis agglegény vagy.
Özvegy vagyok, Jorge.
Fülgyulladásom van.
Egyedül nem tudom ellátni.
Ugyan!
Csak azért mondtam, mert láttam, mennyire meghatódtál.
Gondoltam, jót tenne neked, ha vele tölthetnél vagy egy hónapot.
Megtarthattátok a családunk házát. Változtatnál a megállapodáson?
- Dehogy, csak… - Édesem, ne most!
- Miért ne? - Mert karácsony van.
Tudom. Ilyenkor mindent megosztunk egymással.
Nhanhao papán is osztozni szeretnék.
Néha Luiz Cláudiónál is tölthetné az ünnepeket.
Úgysincs sok teendője.
- Apa! A papa van a vonalban. - Hála istennek!
Ezt majd utána megbeszéljük.
- Nincs mit megbeszélni. - Kész a vacsora!
Neked is boldog karácsonyt, fater!
Semmi baj, apa. Megértem.
Ez van.
Majd legközelebb eljössz.
Igen, megjöttek az ajándékok.
Aha, a gyerekek jól vannak.
Te is hiányzol.
Ígérem, jövőre megpróbállak meglátogatni.
Victor bácsi és Soraia összevesztek!
Basszus!
Boldog karácsonyt, apa! Szilveszterkor beszélünk.
Nem tűröm ezt a tiszteletlenséget!
- Én is tiszteletet várok! - Karácsony van!
- Leszarom! - Erre semmi szükség.
Mi ütött belétek?
- Kritizálja a dekoltázsomat. - Mi a baj vele?
- Szerinte kurvás. - Az is!
Te meg szenilis vagy!
Ne mondj ilyet egy szenilis ember előtt!
Az csak ront a helyzeten.
Jorge!
- Tessék! - Szóval szenilis vagyok?
Nem szó szerint.
Ez amolyan „ő már csak ilyen,
egy kedves és vidám szenilis ember”.
Ennyi! Elegem van!
Nem érdemeltek meg engem! És a pulykámat sem!
- Victor bácsi! - Várj!
- Mi folyik itt? - Végeztem!
- Jorge, menj utána! - Hozzam vissza a pulykát?
Victor bácsi! Várj!
- Hozzáért a hónaljához. - Gyönyörű vagy.
- Na! Hozd vissza szépen! - Jézusom!
Megérkezett a krémes süti!
Hol van Joca?
- Hagyjuk! Szakítottunk. - Mi?
- Micsoda hír! - Szállj le rólam, anya!
- Nem maradsz meg senki mellett. - De mi történt?
Olcsó bizsut vett nekem karácsonyra.
- Ennyi? - Nővérkém!
A gyengébbek kedvéért megismétlem.
Bizonyára összezavart a karácsony.
Fiatal vagyok és dögös.
Ő pedig pénzes.
A Kisjézus ilyenkor született. Karácsony van.
- Hol az ajándékom? - Ebben igaza van.
- Anya! Kint cigizz! - Nincsenek is itt a gyerekek.
És az is kiderült, hogy kövér.
Tényleg?
Százhúsz kilós, és csak most jöttél rá?
Jobb későn, mint soha.
Az isten szerelmére, Luana!
Ő lett volna a Mikulás. Honnan szerezzek másikat?
A pulykának annyi.
Ez a hajó elúszott.
Szörnyű látvány volt. Szívfacsaró.
Futni kezdett, megbotlott, és elejtette a pulykát.
Szép kis jelenet volt.
Mint egy lassított felvétel. Ő elesett, a pulyka elgurult.
Utána felkaptam a pulykát, de az csupa vaj volt,
így kicsúszott a kezeim közül, és nem tudtam megtartani.
Ő bevágta a csomagtartóba, én meg öklendeztem,
mert felötlött bennem, hogy sajna így is meg fogja enni.
De sosem késő hot dogot és spagettit készíteni.
Paradicsomszósszal. A gyerekek imádják. Reszeljünk rá sajtot is, jó?
Rendben? Most meg mi van?
Laura, nincs kedvem hozzá.
Jorge! Pulyka és nagybácsi nélkül még csak elvagyok karácsonykor,
de Mikulás nélkül nem.
Csak felmész a tetőre, és úgy teszel, mintha ajándékokat dobnál le,
amik pont ide fognak pottyanni.
A fa mellé. Világos?
Ki kell tömni.
Minek? Már így is elég dagadtnak látszom.
A zsák is megvan. Jesszus!
Belebújtattál egy manót?
Mi van benne? Kövek?
Vagy a gyerekek? Leozinho?
Micsoda értelmetlen egy nap!
Értelmetlen!
Szevasz! Mi van, öreg harcos?
Neked kéne beöltöznöd, nem nekem.
Ez a te reszortod. Megvan hozzá a szakállad, a fizimiskád.
Én még csak nem is szeretem a karácsonyt, mégis nekem kell.
Meg fogod tanulni,
mire jó a karácsony.
Laura!
- Gyere már! - Mi az, Jorge?
Az élőhalott…
- a zombi… - Mi van?
…valaki beröffentette, és megmozdult.
Az lehetetlen, Jorge. Évek óta szótlan és mozdulatlan.
De most hozzám szólt.
- Tényleg. - Na jó! Akkor menjünk!
- Hozd a zsákod! - Kicsim!
Miről beszélsz? Higgy nekem!
- Jó, persze. - Beszélj hozzá!
- Az unokádhoz! - Hagyd őt békén!
Bocs, papa! Menjünk!
- Itt az idő. - De hát…
Mondj már neki valamit, az isten szerelmére!
Rajta!
Hozzám szólt, Laura. És megmozdult.
Rám mutatott.
Ha bármire szükséged van, hívj ezen! Próbahívás!
Miért van a Mikulásnak adóvevője? Szóljak a manóknak?
Jó ötlet.
Ne kezdd!
Kezdesz ráérezni.
- Nem. - Szuper lesz. Gyerünk!
Csúcs lesz. Már várnak rád.
Zavart a tekinteted, tudod? Mint egy pszichopatának.
- Jorge! - Jó, megyek.
- Óvatosan! Puszit! - Jó.
Skacok! Hadd mondjak valamit!
Idén egy különleges meglepetésem van számotokra.
Meglessük a Mikulást odafent.
Készen álltok?
- Igen! - Igen!
Add a hosszabbítót! Jön a varázslat.
Most figyeljetek!
Kezdődik a karácsony!
Egy, két,
há'…
és íme!
Hű!
Csukjuk be a szemünket!
Most pedig behunyt szemmel
kívánjátok szívből, hogy a Mikulás hozzon ajándékokat!
Luiz Cláudio! Zenét!
Szemek csukva!
Jöhetsz, Jorge. Gyere elő!
Jó. Kapcsold be!
Mindjárt ideér.
Ho-ho-hó!
Boldog karácsonyt!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Nézzétek, mit hoztam!
Milyen csodálatos! Uramisten!
Ki kér ajándékot?
- Én! - Én!
Én!
Akkor lecsúszok a kéményben,
- hogy… - Nem kell, Jorge. Menj vissza!
Ne! Mássz vissza!
Mássz már vissza!
Ne már! Mássz vissza!
Mássz vissza, Jorge!
Erre semmi szükség, Jorge.
Felesleges.
Aú!
- Apa, ébresztő! - Kicsikém!
Hadd aludjak még! Nagyon fáradt vagyok.
Megnézzük a Shrekből az angyalt?
Majd később megnézzük, jó?
Hadd aludjak még! Olyan fáradt vagyok.
Hoz nekem biciklit a Mikulás?
Egy babát kértél tőle.
Nem, egy biciklit.
Azt a bátyád kérte. Te babát akartál.
Nem. Biciklit.
Jól van, kicsim. Meséld el anyunak! Hagyj aludni! Fáradt vagyok.
Anya! Én nem babát kértem.
Ez meg mi?
Laura, hol a kék fogkefém?
Nem tudom, Jorge! A piros a tiéd!
De…
Mindegy.
VEDD MEG LUANA AJÁNDÉKÁT! VEDD MEG VICTOR AJÁNDÉKÁT!
Leozinho!
- Ekkorát nőttél tegnap óta? - Nem tudom, apa.
Gördeszka? Tudod, hogy nem szeretem.
Veszélyes. Csúnyán megütheted magad. Rémes!
A szülinapomra vetted. Nem emlékszel?
Én vettem?
Az öregem bedilizett.
Helló, szívem!
Szia, kicsim!
- Mit készítesz? - A tortádat.
Nem kaptam normálisat, inkább sütök egyet.
Nem jó, ami a hűtőben van?
Mi?
A bevásárlólista a karácsonyi vacsorához.
Még egy karácsonyi vacsora? És a tegnapi maradék?
Hogy? Tegnap pizzát ettünk. Igyál egy kávét, attól felébredsz!
Jó.
- Jorge úr! Boldog karácsonyt! - Nincs benne semmi boldog.
Semmi. Ellopták a kocsimat,
és valaki a helyére parkolt.
Megnézné a biztonsági felvételen,
hogy melyik seggfej lopta el a kocsimat,
és hogy melyik seggfej állt ide a helyemre?
- Legyen szíves! - Jorge úr!
Vegyen mély levegőt! Nyugodjon meg! Az az ön autója.
Vicces! Maga humorista?
- Stand-upos. - Ez nem az én kocsim. Csak tudom már.
Ha az enyém lenne, akkor erre a gombnyomásra…
ki kellene…
Valaki kissé bepiált.
Kihalt a tisztelet?
Ez mostantól így lesz? Ez a Nem férek a bőrödbe?
Erről jut eszembe: karácsonyi adományokat gyűjtök azoktól,
akik még nem támogattak minket.
Karácsonyi adományt.
Általában 300 reált szoktak adni, de annyit ad, amennyit szeretne.
Hű! Maga nálam is jobban keres a felajánlásokból.
Ne lódítson! Én már hozzájárultam.
Ne vitatkozzunk, Jorge úr! Igen, fizetett, de az még tavaly volt.
Az isten szerelmére! Miről beszél, ember?
Hülyének néz? Tegnap fizettem…
BOLDOG KARÁCSONYT! 2011 ADOMÁNYOZZ A SZOMSZÉDSÁGNAK!
Jorge úr!
Hé! A pénzről meg megfeledkezett.
- Laura! - Megijesztettél, Jorge! Mi az?
Hányadika van?
- December 24-e. - Kizárt!
Az tegnap volt. Ma 25-e van.
Hogy mi?
Amiatt a hülye molinó miatt van, odakint.
Tudom, hogy már augusztusban elkezdenek bejglit árulni,
de ez mindennek a teteje!
Kitenni egy 2011-es molinót!
A 2010-es ünnep végén. Ez azért abszurd!
Nincs ezzel semmi baj, Jorge. Ma 2011. december 24-e van.
2011 DECEMBER
Jorge! Mi van veled, Jorge?
Mi a baj? 2011 van, Jorge.
Uramisten!
Emlékszel az angrai nyaralásunkra Ricardóéknál?
Nem.
És Aninha szeptemberi balettelőadására?
- Te fényképezted. Emlékszel? - Semmire.
Szilveszter Búziosban a húgommal, a Pousada do Solban.
Itt már meggyógyult a fejed. Emlékszel?
Úgy emlékszem a múlt karácsonyra, mintha tegnap lett volna.
Victor bácsi elrohant a pulykával,
a bátyád pénzt kért, a húgod szakított a fiújával,
én meg beöltöztem Mikulásnak, és lezuhantam.
Utána mi történt?
Eltelt egy egész év.
És miért nem emlékszem rá?
Nem tudom. Biztos sokkot kaptál.
Részleges amnézia lehet.
- Meg kell nézetned. - Mi?
Azt sem tudom, mi bajom. És újra karácsony van.
Hogy kapnék időpontot?
Micsoda ocsmány egy festmény!
Te vetted.
Én?
- Ilyen butaságot még nem hallottam. - Gondolj csak bele, Laurita!
Ha a fejem beütésekor vesztettem el az emlékezetemet,
csak meg kell ismételnünk, hogy visszatérjen.
- Ezt a tévében láttad? - Igen.
- Mit mondasz nekik? - Szerinted?
Hogy apának kupán vágásra van szüksége.
- Imádni fogják. Jó móka lesz. - Egyetlen gyerek sem élvezné.
- Dehogynem. - Mehet, apa?
- Hadd kezdjem én! - Látod?
Lesz lehetősége mindenkinek.
Nem. Szó sem lehet róla!
Nem ütlegelhetitek apátokat! Ez nevetséges!
Ne már, anya! Tök vicces lesz.
Segítenek az apjuknak.
Dehogy! Jól el akarnak kalapálni.
Karácsonykor nem szabad ilyet csinálni.
Igazából ez a valódi szeretet.
Mehet?
Tök király!
Mi is üthetünk, bácsikám?
Hé! Ez túl sok a szeretetből.
Őket meg ki hívta?
Hát mi, apa. Van baseballütőjük.
- Tyű! - Miért van rajtad sisak?
Elrontja a mókát.
Féltem a fejem, azt védi.
Értitek? Aú!
A francba!
A hátsómat ne!
Azt tilos.
- Nem ezt beszéltük meg. - De igen.
- Úristen! - Apa!
Aú!
Jaj! Aú!
Oké! Ennyi! Elég volt!
- Támadás! - Ne! Mi folyik itt?
- Arra a holdkórosra szavaztam? - Igen, Jorge.
Soha nem szavaznék egy ilyen baromra.
Ne kamuzz, Laurita!
Az igazat mondom. Még kampányoltál is érte.
- És miért nem… - Egy botrány miatt átpártoltál.
Átálltál. Váltsunk témát!
Jó. Váltsunk!
Politika kipipálva. Család.
- Hogy tanulnak a gyerekek? - Mint mindig.
Rendesen bejárnak az órákra,
egészségesek,
és szépen cseperednek.
Aninha levizsgázott, Leozinho nem.
Megbukott?
Megesik.
És kapott egy gördeszkát?
Lágyszívűek vagyunk. Ez elfogadhatatlan. Mindennap tanulok vele.
Már nem.
Az előléptetésed óta nincs időd semmire.
Előléptettek?
- Tényleg? Menedzser lettem? - Igen.
Sok munkát hozol haza. Alig jut ránk időd.
Fizetésemelést kaptam! Akkor ez nagyon jó kis év volt.
Ezért van új kocsid.
Igen!
Kíváncsi vagyok, mennyit keresek.
Tudod, hogy Maérciót kirúgták-e? Lopott.
Honnan tudnám, Jorge?
Biztos kirúgták. Megszívtad, Maércio!
- Jorge! - Igen?
- Épp Leozinhóról beszéltünk. - Ja, persze.
Magántanár kell neki. Futja rá.
- Beszélek vele. - Ne!
Ne mondj semmit, amíg nincsenek emlékeid.
Nem akarom, hogy azt higgyék…
Menedzser vagyok.
- …hogy megőrültél, Jorge. - Igaz.
Végeztünk? Még dolgom van. Ma nem jön a bejárónő.
Aha. Végeztünk.
Van bejárónőnk?
Szerintetek ez egy bringa?
- Bármi lehet. - Félek.
- Itt is van. - Ez az én férjem!
Beatriz, ne nyúlj az unokatesód ajándékához!
Mi van veled, Jorge?
Utálom a karácsonyt.
Nekem ez egymás után a második. Tök ugyanolyan.
Kicsim, nyugodj meg, kérlek!
Aninha! Ez meg mi?
Egy játék puska, apa.
Kitől kaptad?
Tőled. Gyereknapra.
Szedd össze magad, Jorge!
- Boldog karácsonyt! - Drágám!
- Szia, anya! - Laurinha!
- Nagyi! - Boldog karácsonyt!
Olyan gyönyörűek vagytok!
Óvatosan! Kicsit forró.
- Jaj! Elfelejtettem. - Tedd oda!
Jaj!
Boldog karácsonyt, apa!
Szia, apa! Boldog karácsonyt!
- És a desszert? - Luana krémes sütit hoz.
Egy pillanat! És finom is? Vagy csak rémes?
- Nagyi! - Hűha, Aninha!
Mekkorát nőttél!
Lányok! Csak akkor lesz ajándék, ha megeszitek a salátát.
- Pontosan. Egyétek meg a salátát! - Te is.
- Diétázol. - Majd csak szilveszter után.
Ahogy én is akkor teszem le a cigit.
Nem vettem kesudiót.
Egyre drágább.
Nagyi! Mit szeretnél karácsonyra?
- Egészséget. - Egész…
A többit megoldom.
- Hé, Jorge! - Jézusom!
Szerinted meddig lesz hatalmon ez a kormány?
- Fiúk! - Ó, bazz!
- Már megy Roberto Carlos… - Igen.
- Remek! - Roberto!
- Mizu, sógun? - Jaj! Majdnem beszartam!
- Még mindig így hívsz? - Gyorsan elment ez az év.
- Észre se vettem. - Én sem.
Imádkozzunk egy jobb évért!
Sosincs elég zseton.
- Nekem mondod? - Pedig neked jól megy.
Ma tudtam meg, hogy előléptettek.
Aha. Én is.
- Hogy mondod? - Tudod, mit?
Térjünk a tárgyra!
Előbb hadd mondjam el az ötletem!
- Nem kell. - Siitake gombát termesztek.
Úristen!
Csak magvakat teszel egy farönkbe, naponta háromszor öntözöd,
jól megrázod,
és nő, mint az őrült. Ennyi!
Gazdag leszek, sógun! Két biztos vevőm már van.
Kettő? Félek, hogy nem győzöd kiszolgálni őket.
- Mennyi kell? - Mi?
- Szerinted a pénzedre hajtok? - Mennyi kell?
Amennyi belefér.
Fordulj meg! Ez itt nedves.
- Kész. - Kamatostul visszafizetem.
- Persze. - Ne feledd, karácsony van!
Hogy felejthetném el?
Tudom, hogy nem tudsz eljönni, apa. Tegnap mondtad. Vagyis tavaly.
Ittam egy kicsit, és becsíptem.
Te is hiányzol.
Egész évben nem találkoztunk?
Biztos sokat dolgozom. Semmi baj, apa.
Ígérem, hogy a szünetben meglátogatlak.
Én is szeretlek. Szia!
Minden rendben, Jorge?
Igen, Teodora.
Csak adj egy slukkot!
Te meg mióta dohányzol?
Azt én sem tudom.
Laura mondta, hogy titokban rá szoktál gyújtani.
Tényleg?
- És nem is szólt? - Szólnia kell?
Nem tudod, mit tettél?
Dehogynem, csak…
nagyon kéne még egy slukk.
- Jorge! - Ne dohányozz már!
- Halálos! - Jorge! Victor bácsi…
El akar szaladni a pulykával. Miért nem a csirkesalátát hozta?
- Majd később. - Szokj le a cigiről!
- Csinálj valamit, Jorge! - Jó.
- Szexista bunkó! - Az.
Nem maradok itt.
Jesszus! Mi folyik itt?
Victor, ne már! Megint kezded?
Tegnap sem ettünk pulykát. Most eljátszod ugyanazt?
- Tegnap mi sem. Ma van karácsony. - Ma ne veszekedjünk!
De sérteget engem, Laura!
Azt mondta, könnyűvérű vagyok.
Ez udvariatlanság, Victor bácsi.
Jocával vagy évek óta. Lefogytál, rád fért. Jól nézel ki.
Aggódtam az egészséged miatt.
- Kicsoda? - Joca tavaly volt. Ő Marcao.
- Megvan? - Bocs!
Olyan gyorsan váltják egymást.
- Nehéz követni. - Na ugye! Megmondtam. Akkor nincs igazam?
Jössz egy bocsánatkéréssel.
- Semmivel. - Kérj tőle bocsánatot!
Veled nem beszélgetek, Jorge.
- Nem is kell. - Tudjátok, mit?
Nem érdemeltek meg engem.
- Na tessék! - És a pulykámat sem!
- Az isten szerelmére! - Elég!
Csak ma ne, az isten szerelmére!
Oldjátok meg ti! Őszintén szólva nekem nincs…
Drágám!
Nem bírok ki még egy karácsonyt a családoddal.
Csak rossz napunk volt.
Kettő, közvetlen egymás után.
Jövőre biztosan emlékezni fogsz mindenre.
Nyugodj meg!
Ne feledd, van egy teljes évünk karácsonyig.
Remélem.
- Jó éjt! - Jó éjt!
BOLDOG KARÁCSONYT! 2012 ADOMÁNYOZZ…
Ne!
- Laura! - Igen?
- Megint ugyanaz történt. - Jaj, ne!
- Hol vannak a gyerekek? - Anyámnál. Lássuk, mire emlékszel!
Nem várhatunk. Orvoshoz kell mennem.
Orvoshoz, Jorge?
Millió vizsgálaton vagy túl.
- És mit találtak? - Semmit. Minden rendben van.
És 25-én mindenre emlékeztél, csak a 24-ére nem.
És mit mondott az orvos?
Azt mondta, pihenned kell,
és várni, amíg megint karácsony lesz. Vagyis máig.
Tényleg nem emlékszel semmire?
Semmire, kicsim. Csak a múlt karácsonyra.
Valaki elátkozott, vagy valami hasonló…
- Ő volt az! - Mi?
Azt mondta, megtanulom, mire jó a karácsony.
Te tetted ezt velem, vénember! Igaz? Elátkoztál!
- Lehetetlen. Évek óta meg sem szólalt. - Két napja hozzám szólt.
Jobb lesz, ha leveszed rólam ezt az átkot, érted?
Ereszd el, Jorge!
Ne haragudj, nagyapa! Csak egy kicsit zaklatott.
- Mi az? - Boldog karácsonyt, Jorge úr!
Menj a pokolba!
- Ki az? - Oswaldinho jött lejmolni.
- Minden évben ez van. - Dehogy. Megkértem valamire.
- Mire? - Hogy hozza el a szülinapi tortádat.
Hoppá!
Boldog szülinapot, Jorge úr!
Oswaldinho! Nem ismertem meg. Befestette a haját.
Kiesett a szeme.
Így!
Adományozzunk karácsonyra?
- Már adtam. - Laura már adott.
Kér egy kávét a tortához?
- Cukor nélkül kérem. - Hozz neki egy kávét cukor nélkül!
Ezt itt még megigazítjuk.
Rendbe hozzuk.
Szépen…
Szuper! Bajuszt szeretne, vagy kecskeszakállt?
- Inkább bajuszt. - Jól áll.
Ne nyalogassa!
Hánynom kell.
Hozok…
Krumplisaláta. A pulyka meg forró.
- Nagyi! - Nagyi!
Itt vannak a gyerekek!
- És a desszert? - Luana krémes sütit hoz.
Egy pillanat! És finom is? Vagy csak rémes?
- Mi az? - Óvatosan!
A fa majdnem eldőlt.
Így működik ez a piramisrendszer.
A mennybe mész, és dúsgazdag leszel.
Nem érdemeltek meg engem. És a pulykámat sem.
- Ne! - Az enyém! Hagyjatok békén!
- Az enyém! - Menjetek utána!
- Add ide! - Valaki kapja el!
ALTATÓ
Jorge!
CSAK HOLNAP ÉBRESSZ FEL! SZERETLEK
Jézusom, Laura! Jól megijesztettél!
- Meddig bujkálsz még? - Meddig?
A biztonság kedvéért előbb megnézem, milyen nap van.
Karácsony!
Egy újabb karácsony, igaz?
Egy újabb karácsony a nyavalygó családdal, kaláccsal, mazsolával,
és még egy év, amire egyáltalán nem emlékszem.
- Jorge! - Kérdeznék valamit.
Milyen évet írunk? 2030-at? 2040-et?
- 2021-et. - Közel jártam.
De nem számít, úgysem emlékeznék.
Karácsonykor én vagyok az őrült nagybácsi.
Egyébként megtaláltam a gyógymódot?
- Négy éve feladtad. - Akkor jó éjszakát!
- Megérted? - Jorge!
Hiányzol, a mindenségit!
- Ez ugyanolyan nap, mint a többi. - Nem. Karácsony van.
Veled akarjuk tölteni.
Még Victor bácsi is minden évben kérdezget rólad.
- Elviszi még a pulykát? - Minden évben.
De mindig van tartalék.
Te vagy a legjobb.
Tudom, hogy jót akarsz nekem, de ma inkább ágyban maradok.
Anya!
Sziasztok! Gyertek be!
- Jó reggelt! - Nektek is jó reggelt!
Drágám! Milyen nagy és gyönyörű lettél!
- Hogy vagy, apa? - Jól vagyok.
Jó újra ébren látni, öreg.
Öreg?
Elfelejtetted. Kértek valamit a boltból?
Igen. Van egy lista a hűtőn.
- Elviszel Nandához? - Persze.
- Szólhatnál pár szót az érdekemben. - Csak ha levágatod a hajad.
Öreg? Ez komoly, Laura?
Leo használhatja a kocsimat, Laurita?
Nem, van sajátja.
- Kitől kapta? - Tőled.
Mikor felvették a suliba. Műszaki főiskola.
Akkor jól állnak a dolgok.
- Ez meg mi? - Micsoda?
- Ez a szar az arcomon. - A bajuszod.
Úgy nézek ki, mint Super Mario. Tényleg bajuszom van?
Ott van az arcodon.
- Utálom a bajuszt. - Én is.
- És nem vágattad le velem? - Próbáltam.
Na, majd most lekaszaboljuk! Jézusom!
Meg kell ígérned, hogy nem hagyod, hogy megnövesszem.
Esküszöm, megpróbálom, de odavagy érte.
Hogyan tetszhet ez valakinek?
Az emberek változnak.
Ne is mondd! Érzem, hogy megöregedtem. Vékonyodik a bőröm.
- Csak érettebb leszel. - Totál fénytelen.
Nézd meg a ráncaimat!
Itt fel fogom töltetni botoxszal, meg itt oldalt is.
Jorge! Azon már túl vagy.
Tényleg?
Hát, az is valami. Akkor lezuhanyozok.
El kell mondanom valami fontosat.
- Jorge… - Előbb hadd zuhanyozzak le!
Most szépen…
Erről akartam szólni.
Arra ébredek, hogy volt egy bypassműtétem.
Igazából kettő.
Frankó. Ezt megihatom?
Igen, koffeinmentes.
Remek!
Minek köszönhetem mindezt?
Röviden:
a túl sok munkának, a stressznek, a testmozgás hiányának,
és annak a rusnya titokban dohányzásnak.
De kicsim!
A többi belső szervem még megvan?
- Vese? Máj? Még egyben vagyok? - Igen.
Egy here kivételével.
Istenem! Várjunk csak!
Ilyet nem mondhatsz a koszorúérműtétem után.
Bocs, nem hagyhattam ki!
- Szia, apa! - Jól nézel ki. Örvendek!
- Már ismered. - Oké.
Ő Nhanhao nagypapa.
- Szia, fiam! Örvendek! - Ismered.
Oké.
- Le vagyok nyűgözve. - Elszállt az idő, mi?
- Nem, Nhanhao papa még él. - Jorge!
Halhatatlan.
Alkut kötött az ördöggel.
Ne fotózz, mert rajta lesz a szelleme!
- Hidd el! - Gyere!
Egy kardot szúrtál a sziklába, vagy mi?
Mint Artúr király. Azt mondtad: „Akkor halok meg, ha kihúzzák.”
Keressük meg a kardot, és essünk túl rajta!
Megjött anya.
- Isten hozott! - Boldog karácsonyt!
- Kislányom! - Anya!
Oda nézzenek, ki van itt idén!
Micsoda meglepetés!
- Jól vagy, Jorge? - Igen, Teodora. És te?
Laura mesélt az állapotodról.
Mesélt róla? Tényleg? De cuki!
Mindenki tudja.
Ez nagyszerű! Csodás!
- Bemegyünk, anya? - Victor bácsi! Mi a mai fogás?
- Nem hagyták, hogy pulykát hozzak. - Tényleg? Vajon miért?
- Én hoztam a krémes sütit. - És finom is? Vagy csak rémes?
Idén humorérzék nélkül ébredtél?
- Jesszus! - Vén szar.
Mizu, sógun?
- Van egy üzleti tervem. - Menő!
De mielőtt belekezdesz, felejtsd el, hogy pénzt kérsz!
Azt sem tudom, hogy állok anyagilag.
Megőrültél, Jorge? Sosem kértem tőled pénzt.
- Soha. - Mi van?
Laura azt mondta, valamiféle amnéziád van.
Csak azt akartam elmondani, hogy soha,
de soha nem kértem tőled semmit. Nem.
De nem ám! Semmit.
És valójában pont azért jöttem, mert…
te tartozol nekem.
Mondanék valamit, mielőtt kapsz egy maflást.
Az a helyzet,
hogy nem hülye vagyok, csak amnéziás.
Nem emlékszem az év során történtekre,
kivéve a karácsonyokat.
Minden egyes karácsonyra emlékszem. Érted?
Hoppá! Honnan veszed, hogy tartozom,
ha nem emlékszel az elmúlt évre?
Hidd el, júliusban visszaadtam!
- Ezt most találtad ki. - Megadtam.
- Júliusban megadtam mindent. - Hipnotizálni próbálsz?
- Nem kértem kölcsön. - Nem szoktad megadni.
- Csörög a telefonod. - Ezt hallgasd meg!
- A nagybátyád hipnotizál. - Vedd fel! Fontos lehet.
A titkárnőd az, Márcia.
- Biztos köszönteni akar. - Van titkárnőm?
- Szóhoz sem jutok. - Figyelj!
Vedd fel! Anya nem rajong érte.
- Vágod? - Oké. Értem.
Szia! Boldog karácsonyt, Márcia!
Menj a pokolba, seggfej!
Tessék? Azt hiszem, itt valami félreértés lesz.
Csak azért, mert hittem neked!
- Jól vagy, édes? - Igen, drágám.
„Drágám”? Még mindig így szólítod?
Jorge, ő…
Azt ígérted, velem töltöd a mai napot!
Márcia, most nem tudok beszélni…
- Biztos marad a kormány. - …de máskor se.
Nem alakul túl jól a mai napom…
És ennél csak rosszabb lesz.
Ha nem jössz azonnal az iroda melletti étterembe,
odamegyek, és jelenetet rendezek a családod előtt!
Hadd mondjak valamit…
- Hát ez? - A szülinapi tortád.
- Tetszik? - Torta?
Persze! De hol van róla a cseresznye?
Az nincs. Eper van.
Na ne! A cseresznye elengedhetetlen. Veszek.
Te most mit csinálsz?
- Veszek cseresznyét. - Nem is szereted.
Tíz éve nem ettem. Lehet, hogy már szeretem. Sietek vissza.
- Megyek, és veszek. - Most azonnal?
- Jorge? - Elmentem cserkóért.
- Várjatok meg! - Jorge!
Igyekszem.
Csak boldog karácsonyt akartam kívánni, Jorge úr.
És gyűjtöm az idei karácsonyi adományokat is.
Hogy a karma csapna le magára!
Légy természetes!
Viselkedj természetesen! Nem akarom, hogy meglássanak.
Először is, tudnod kell, hogy szeretem a családomat.
Bármit is mondtam vagy ígértem,
kérlek felejtsd el! Erről nem nyitok vitát, jó?
Nagyon vonzó vagy.
Ahogy beléptem, körbenéztem, és határozottan a zsánerem vagy.
- Megőrült? - Igen, őrület ez az egész.
Őszintén szólva, biztos őrültségnek hangzik,
és tudom, hogy fáj, de nem találkozhatunk többé.
Ez a szitu. Nem találkozhatunk soha többé.
- Tudom, hogy fáj… - Joana! Ez meg ki?
Ki az a Joana?
Hogy s mint?
Jó meleg van idebent, mi? Maga beteg?
Tisztelettel elmondanék vala… Szerintem 38 fokos láza van.
Kérem tisztelettel, meg tudom magyarázni.
Azt hittem, hogy ő…
A legmélyebb tisztelettel, azt hittem, ő…
Mit hittél, te barom?
- Jorge! - Az én…
Jorge!
Á, ott van! Összekevertem őket.
Bocsánat! Nem igazán látok szemüveg nélkül.
Szia! Örvendek! Te biztos Márcia vagy.
Most tényleg ezzel állsz elő?
Hát, mivel ismerjük egymást,
biztos meséltem az amnéziámról.
Meséltem róla?
Részleges amnézia? Tényleg? Most komolyan?
Hülyének nézel?
- Mindenki néz. - Nézd!
Tudom, hogy a bajszodat dacból borotváltad le.
Inkább azért, mert borzalmas volt.
Miattam növesztetted.
- Imádtam. - Álljon meg a menet!
Kérlek, próbáld megérteni! Azt sem tudom, ki vagy.
Nem az a Jorge vagyok, akinek hiszel.
Én egy másik Jorge vagyok, évekkel ezelőttről.
Az a Jorge, akit te ismersz, nem létezik.
Nagyon kivételes nő vagy. Jobbat érdemelsz. Az isten szerelmére!
- Muffinkám… - „Muffin”?
Nem dobhatod sutba a négy együtt töltött évünket!
- Négy év? - Ezt a gyűrűt…
Ezt. Tőled kaptam.
Emlékszel?
Kérlek, figyelj jól! Csak egyszer mondom el.
Igen?
Nem tudom, ki vagy.
Esküszöm, fogalmam sincs, miről beszélsz.
Kérlek, hidd el! És kérhetek még valamit?
Ha rád hajtok pár napon belül, ha könyörögnék is,
akkor se fogadj vissza, ígérd meg!
Én nem az a Jorge vagyok.
Én nem vagyok olyan, higgy nekem!
Te megőrültél.
Nincs más magyarázat.
Azt sem tudod, mit akarsz.
- De igen. - Nem.
- De igen. - Na persze.
Imádom a nejem. Vele akarok lenni. A családomat még nála is jobban imádom.
Soha többé nem akarok bajuszt növeszteni.
Azt hittem, te más vagy.
Szenilisebb vagy, mint valaha.
Nem érdemeltek meg engem!
- A krémes sütimet sem! - Ne már!
- A krémes süti az enyém! - Ne!
- Menjetek utána! - Kapjátok el!
Kapd el, anya!
Laura!
Hogy állunk egymással?
Miféle kérdés ez?
Hát, csak…
karácsony van, és ilyenkor elgondolkodunk az életünkön,
meg a körülöttünk lévőkön.
- Nem beszéltél kettőnkről. - Talán nem is akarok.
Úgysem emlékszel rá. Semmi értelme.
Akkor miért ébresztettél fel?
Tényleg tudni akarod?
Tényleg, édesem.
Imádok…
rád nézni,
és a tíz évvel ezelőtti Jorget látni.
Imádom, ahogy még most is rám nézel.
Még az is hiányzik, hogy Lauritának hívsz,
pedig utáltam.
Tudod, Jorge,
karácsonykor…
emlékeztetsz rá, milyenek voltunk.
Vagy legalábbis arra, mit jelentettem számodra.
Jó éjt!
Elfelejtettem a szöveget
Tetszik a meglepetésed, Muffin?
Mit keresek itt?
Istenem, Jorge!
Hát tényleg igaz? Nem emlékszel semmire?
Mit keresek itt?
Ezt nem hiszem el! Elhagytad Laurát.
Uramisten!
A válási papírokra várunk,
és már négy hónapja itt lakunk!
Ne!
Ilyen nincs! Ez csak egy rémálom.
- Rémálom… - Nem.
Nem az. Üljünk le!
- Ülj ide anyucihoz! - Nem akarok.
- Anyuci pitécskéje! - Anyuci, a lószart!
- Rád se akarok nézni. - Nézz rám!
- Jézus! - Hé!
Ide hallgass!
Tudom, hogy a karácsonyi időszak
megkavarja az emberek fejét.
Kicsit megzizzennek.
Ne! Engedj el!
Figyelj! Én irányítom az életem!
Én vagyok érte a felelős!
És ebben a történetben nem te vagy a nejem!
Kérem vissza a szeretett feleségem!
Mi a fenét keres megint az arcomon ez a borzalom?
- Máris leborotválom. - Ne!
- Hagyd abba! - Ne!
- Hozzá ne nyúlj a bajuszodhoz! - De igen!
Hozzá fogok!
Megígértetted, hogy nem hagyom leborotválni!
Krav maga órákat vettem,
ez pedig önvédelem!
Övön aluli húzás volt kidobni a borotvámat az ablakon.
Csak azt tettem, amire kértél.
Legalábbis félig-meddig.
A kulcsokat!
Édesem!
Mit mondasz arra, hogy töltsük itthon a karácsonyt?
Csodás fát állítottam,
és káprázatos tortát sütöttem.
Alacsony kalóriatartalmú.
A fa egy rakás szar, a tortát vetted, és ne hívj édesemnek!
- A kulcsokat! - Jorge!
Beszélnünk kell.
Nem akarok beszélni veled.
Jó, ne hallgass rám! Akkor hallgass valaki másra!
Önmagadra.
Jorge?
Szia, Jorge!
Helló!
Most biztos furának tűnök.
Mintha egy másik ember lennék.
De igazából a holnapi éned vagyok.
Meg a holnaputáni is.
Egész évben én vagyok te.
Ez a seggfej én vagyok?
Elragadó vagy.
Én vagyok a normális
és spontán éned.
El kell mondjam, Jorge,
hogy szeretem Márciát.
Vagyis szereted Márciát.
Egyfajta skizofréniában szenve… Skizofréniában? Tényleg? Na mindegy.
Egy bizonyos karácsonyi „skizofrónia”, izé, „skifrozónia”…
Kicsit bedilizel karácsonykor.
Fogalmad sincs, milyen bámulatos vagy.
Egy csodálatos, fantasztikus,
szexi, dögös és nagyon férfias férfi, ha szabad ezt mondanom.
Őszintén szólva, egy főnyeremény vagy.
Hű, de szerény vagyok.
Igen, kicsit önelégült vagy.
Ezért hát, Jorge, vagyis én,
Márcia utasítására… azaz a doktoréra, felvettem ezt a videót.
Filmet…
Videó… klipet.
Hogy megmutassam a csodálatos életünket
ezzel a hihetetlen nővel…
aki…
Márcia.
Ezt te írtad, mi?
- Gyere! - Ez vagy te, Jorge.
Egy elégedett és boldog ember.
Minden reggel egészséges reggelit fogyasztasz
az elragadó barátnőddel, Márciával,
ahogy már korábban is említettem párszor.
Miért madáreledellel etetsz?
Alacsony kalóriatartalmú.
Az egészséges étkezés után
a szokásos módon beindul a perisztaltikus mozgásod.
Te pedig nagyon odafigyelsz az egészségedre, jó öreg Jorge.
Még a farizmaidat is megdolgoztatod,
ahogy a gyönyörű barátnőd csipázza.
„Csipázza”? Csipázza.
Az intenzív edzés után
készen állsz munkába indulni.
Tudod, hogy egy jó üzletembernek fontos a külseje.
Ez te vagy, úton a munkahelyedre.
Idén fizetésemelést kaptál. Taps, taps.
Taps. Szép volt, Jorge!
Megérdemelted.
Kiváló sofőr vagy.
Itt éppen a munkahelyedre tartasz. Csodálatos!
Hoppá! Az utat nézd, Jorge!
Mi ez a hülye arckifejezés?
Hol az önbizalmad?
Imádsz a családoddal időt tölteni.
Ugyanakkor élvezni is tudod az életet.
Időnként teljesen kivirulsz.
Kivirulok? Ez kicsit erős.
Régimódi romantikus alkat vagy.
Szexi, mégis elegáns.
Micsoda lúzer, nézd az arcát!
Nem is kicsit.
A szexuális életed igen vad, Jorge.
Csütörtökönként privát bulit tartotok.
- Felvettél minket? - Igen.
Csak figyelj!
Várj!
Még nem is álltam készen.
- Gyerünk, Muffin! - Ez fáj!
- Ez olyan szexi. - Jaj, a szemem!
Hétvégente a barátaiddal golfozol.
Nagyon kifinomult és összetett sport.
Ez az életed, Jorge.
És mindennek a tetejébe profin kezelem a kamerát.
Szexinek láttatlak, nem közönségesnek.
A jobb oldali profilod a jobbik. Jorge!
Jo… Jorge!
Aú!
- Apa! Jól vagy? - Szia!
- Minden oké? - Jól vagyok.
Remekül.
Csak megcsúsztam.
Ezt ne csináld!
- Adjak ruhát? - Igen, kérek.
- Segítsek? - Kéne egy fájdalomcsillapító is.
Roberto Carlos műsora, mi?
Teodora!
Egy újabb karácsony együtt.
Gyűlöllek!
Hű! Ez kedves.
- Szia, fiam! - Mi újság?
Te is pipa vagy rám?
Én nem, apa.
Én elfogadom a helyzetet.
És hogy megy a főiskola?
Komolyan, apa? Holnapra elfelejted.
De jövő karácsonykor emlékezni fogok. Az apád vagyok.
Oké, apa.
Abbahagytam a főiskolát.
- Micsoda? - Igen.
Megőrültél? Azok után, amit érted tettem?
Nem akarok vitatkozni. Úgy volt, hogy anya szól.
- Nem szólt. - Igazából nem én hagytam abba.
Kirúgtak.
- Bassza meg! - Drogozáson kaptak.
- Ó, Istenem! Drogozáson… - Igen, narkózáson.
- Úgyhogy úgy döntöttem, feladom. - Jézusom!
Nem így neveltünk.
Ezt már megbeszéltük.
Nem emlékszem, hogy beszéltünk erről.
Ültem is, de már tiszta vagyok.
- Börtönbe csuktak? - Igen.
- Csicska voltál? - Lépjünk tovább!
Felejtsük el a múltat!
- Tudod, milyen jövő áll előttem? - Milyen?
- Újra zenélni akarok. - Jól van, fiam.
El sem hiszem, hogy drogoztál.
Biztos kis kifli voltál. De a zenét mindig szeretted.
Elérzékenyülök, ha eszembe jutsz kisfiúként.
- Kaptál egy kis zongorát… - Lószart, apa!
Brazil funkot nyomok.
- Mit? - MC Leo vagyok. Hancúr Leo.
- „Hancúr Leo”? - Igen.
Figyelj!
Ez az, gyerünk, dobd csak le ! A bugyidat összegyűrve
Hogy lehúzhasd, már alig várod
Ha beindulsz, vágyom rád, látod ?
Forró a testem, vágod ?
Ez undorító! Mi van a hangoddal?
- Olyan furcsa. - Csak viccelek, apa!
Miféle vicc ez?
Egy éve megkaptam a diplomámat.
- Már munkám is van. - Hála istennek, fiam!
Azt hittem, drogoztál. Az betett volna.
- Néha tolok valami apróságot. - Milyen apróságot?
Micsodát? Nem tetszik ez nekem.
- Mit tolsz? - Nyugi, apa! Viccelek.
Még kitagadhatlak.
- Nyugi, apa! Karácsony van. - Ki viccelődik drogokkal?
Apa!
Ez a legkisebb gondod.
Menj csak!
- Beszélhetnénk? - Nem akarok.
- Azt se tudom, mit tettem. - Hozom a pulykát.
Hogyhogy? Nem Victor bácsi hozza? Vagy ő idén a sonkáért felelős?
Mi a baj?
Victor bácsi a múlt hónapban elhunyt.
Szép volt, apa!
Szeretnék… tósztot mondani szeretett Victor bácsink emlékére.
- Az ő pulykái voltak a legfinomabbak. - Apa, ne!
Befogom. Adózzunk néma csenddel az emlékének!
Miben halt meg?
Miért vagy ilyen, Laura?
Én vagyok az.
Jorge.
- A kedves Jorge. - Karácsonykor mindenki kedves, Jorge.
Nem, édesem. Én vagyok az igazi Jorge.
Nem vagy az.
Az igazi Jorge faképnél hagyott.
Az igazi Jorge egy kirakatfeleséggel él egy puccos környéken.
Az igazi Jorge nem fizet gyerektartást.
Az igazi Jorge egy nagy seggfej!
- Egyetértek. - Tudom, és ez még rosszabb.
Még csak nem is utálhatlak békében. Őrület!
- Még mindig szeretlek. - Ez még nagyobb őrület.
Ne érj hozzám! Végeztünk.
Tudom, hogy még szeretsz.
Tévedsz. Továbbléptem.
Mi?
- Máris továbbléptél? - „Máris”?
Februárban mentünk szét.
Á, szerintem…
nem mondasz igazat.
Nem találnál ilyen gyorsan mást.
Márpedig igenis találtam.
Egy kollégával járok.
Maércióval!
Tudtam. Maércióval!
Sosem tette túl magát azon,
hogy előléptettek. Így vág vissza.
Jorge!
A saját kollégámmal.
Ismerem?
- Nem számít. - De igen.
Egy idegen a házunkban…
- Mizu, sógun? - Basszus!
- Újabb karácsony… - Nesze!
Laura!
- Eljön ma? - Már a közelben járhat.
Bocs, Luana! Beszélnem kell vele egy másodpercre.
- Ki az? - Senki. Csak egy barátom.
- Ismerem? - Nem ismered.
Özvegyember.
Sikeres ügyvéd,
magas,
a haja őszebb, mint a tiéd.
Érettebb férfi.
Jóképűbb is.
- Eljön ma este? - Kértem, hogy ne, de nem tudom.
Talán beugrik.
Meglátjuk. Ki tudja?
Te Laura Jorgeja vagy!
Ricardo vagyok. Örvendek! Hogy vagy?
Szia, drágám!
Mit csinálsz, Jorge?
Ne hajts rá mások feleségére!
Jorge, ő az én pasim!
Egy újabb?
- Megütötted! - Elkaptam! Megízlelte az öklömet.
Az nem az én vérem.
Ez a vér…
Aú!
Ez nem fest túl jól, apa.
Elszúrtam a karácsonyt, mi?
Nyugi, apa! Már megszoktuk.
Még mindig szereted a Shreket?
- Emlékszel rá? - Hogy felejthetném el?
Milliószor láttad,
és mindig hívtál: „Megnézzük a Shrekből az angyalt?”
De sose néztük meg.
Most komolyan, nem tudom, mit láttál…
abban a rondaságban.
Hát, úgy gondoltam, hasonlít rád.
A fenébe…
Úgy nézek ki, mint Shrek?
Nem Shrekre hasonlítasz,
hanem az emberre, akivé a második részben válik.
Nézd meg! Ugyanolyan volt a frizurád.
Anyádnak ne mondd, hogy tiszta Fiona!
- Nem örülne neki. - Sosem tenném.
Nem is tudom.
Így tudtam közelebb kerülni hozzád.
Szeretlek.
Nagyon szeretlek, apa.
Micsoda nap!
A családom utál, elvesztettem a házam, a lányom ogrénak tart,
életem szerelme pedig mással van.
Apa!
Anyának nincs senkije.
- Azt mondta… - Figyelj, apa!
Volt egy fickó, akivel párszor randizott,
de ennyi volt.
Még mindig odavan érted.
Én is odavagyok érte.
Tenned kell valamit, hogy megváltoztasd ezt a helyzetet.
Mit tehetnék?
Csak egy napom van
helyrehozni 364 napnyi szarságot, amit elkövettem.
Mit csináljak?
Nem tudom, apa. Karácsony van.
Fordítsd ezt a javadra, és nyűgözd le!
- Szeretlek, fiam. - Én is.
- Viselkedj! - Szia, apa!
- Szeretlek. - Én is.
- Köszönöm. - Vigyázz magadra!
- Sziasztok! Jó éjt! - Szia, nénikém!
Jorge!
Laura!
Ne mondj le rólunk!
Ugye tudod, hogy holnap semmire sem fogsz emlékezni az egészből?
Többre, mint te.
Külföldön akartál karácsonyozni.
Tudtad?
Ma New Yorkban kellett volna ébredned.
Jó messze a családodtól.
A te ötleted volt.
Vicces!
Tudod, ki beszélt le róla?
Én.
Azt mondtam, maradjunk inkább itt.
Mert én téged tartottalak szem előtt, és nem magamat.
De jövőre másképp csinálom.
De még mennyire!
Jövőre külföldre megyünk.
Jó messzire innen.
Nagyon messzire, Jorge.
Egy távoli szigeten ébredünk majd.
Ezt nem tennéd meg velem, Márcia.
Találkozunk…
egy év múlva.
Márcia!
Ne merészeld, Márcia!
Ne!
Ne gondold, hogy egyetlen pillanatig is itt maradok veled, Márcia!
Most azonnal hazamegyek!
Semmi sem tarthat itt.
Még ha repülőt kell is bérelnem, vagy hajót, vagy űrsiklót,
akkor is a szeretett családommal karácsonyozok!
A gyerekeimmel és a feleségemmel. Szeretem Laurát!
Ő életem szerelme.
Ne hagyd abba! Élveztem.
Laura!
- Mikor jöttünk újra össze? - Fél évvel ezelőtt.
De január óta mindennap felhívtalak.
- Hű! - Nem volt könnyű.
De igazad volt.
Ezt nagyon élvezem. Még sosem karácsonyoztunk külföldön.
Jól kitaláltad.
Nem az én ötletem volt.
Te foglaltad le, hogy elhozd Márciát.
Hagytad volna elúszni, de én rábeszéltelek, hogy jöjjünk el.
Ez jó.
Csinálhatnánk gyakrabban.
Szép helyeken karácsonyoznánk. Csak te és én.
Meg néha a gyerekek is.
Gyerekek?
Aninha a fiújával karácsonyozik, Leozinho pedig elutazott Ausztráliába.
Akkor miért ne?
Időnként megtehetjük.
Szeretlek.
Én is szeretlek.
Na és…
jövőre hol szeretnél ébredni?
Lepj meg valamivel!
Tetszik?
- Fotózz! - Éljen a bevásárlás!
FRANCIAORSZÁG BOLDOG SZÜLINAPOT!
- Itt fotózunk egyet. - Vigyázz, autók!
Itt a másik oldalon vezetnek.
Jól van.
Vigyázz, Jorge!
LONDON BOLDOG SZÜLINAPOT!
ÜDV A MIKULÁS-HÁZBAN! NORTH POLE, ALASZKA
Egy, kettő, há'! Hahó!
- Jorge! - Menjünk! Ezt valaki kidöntötte.
MIKULÁS-HÁZ!
Laura, filmezz! Szeretnék táncolni egy kicsit.
- Mehet! - Jó.
Taj Mahal, Taj Mahal
Ugye tudod, hogy ez a Kreml?
Egykutya, drágám. Kastély, kupolákkal.
BOLDOG SZÜLINAPOT!
Hogyhogy az idén nem utaztunk el?
Halkabban!
Ne haragudj!
Te ne haragudj! Elfelejtettelek felébreszteni.
Miért suttogunk?
Istenem!
- Istenem! - Tetszik a meglepetés, apa?
Életem legszebb meglepetése, kincsem.
- Hogy hívják? - Victor.
- A nagybácsink után. - Nem.
Nhanhao papa után.
Őt is Victornak hívják?
Nhanhao nagypapának nincs Victor kinézete, de neki igen. Kis Vitinho.
A papát inkább mondanám Arnaldónak.
Vagy Maurónak.
Ja, Maurónak kellett volna elnevezni. Mindegy.
És az apja nem kíváncsi rá?
Jorge!
Nem akart nősülni. Az nem ugyanaz.
Nem bírom, aki nem törődik a családjával.
Ha itt lenne, beszélnék vele.
Majd biztos megoldják.
Egyelőre itt van velünk, és te örülsz neki.
Igen? Örülünk, Roy? Öreg barátom!
Tényleg, mennyi idős is?
Nem túl öreg.
Harmincnál biztos több.
A kutyák között ő a „hegylakó”.
Jorge, hogy is mondjam?
Ez a Roy…
Ő Roy…
csak nem…
Hogy is mondjam? Nem ugyanaz a Roy, mint a régi Roy,
hanem egy másik Roy…
de ő ugyanúgy Roy.
- Ő is Roy. - Vagyis…
ő II. Roy?
III. Roy.
De ő is Roy, a második Roy kölyke.
Roy!
Mit mondjak?
A kutyám meghalt,
és te megpróbáltál átverni egy másik, ugyanolyan nevű és színű kutyával?
Ez árulás.
- Nem tudom, kedvelem-e. - Annyi a mesélnivaló.
Kiment a fejemből. Sajnálom.
De mit számít?
Számít. Nagyon is.
- Szerettem az elsőt. - Ó, Jorge!
- És ő kedvel engem? - Ne már, Jorge!
A nagypapa még ugyanaz?
Gondoltam, tízévente lecserélitek.
Soha nem lehet tudni.
Egy idő után minden öreg egyforma.
Akár be is lehetne balzsamozva. Bebalzsamoztátok?
Jorge!
Jól megy a szomszédainknak.
Ez Luiz Cláudio bácsi.
Mizu, sógun?
Mi az, Luiz Cláudio?
Te már karácsonyozol?
Nem, idén az anyósoméknál töltöm a karácsonyt.
Csak egy ölelésre ugrottam el.
Meg ezt odaadni.
- Felesleges. - Ne is tiltakozz!
Itt az összes. Minden, amivel tartozom, kamatostul.
Őszintén szólva, Luiz Cláudio, soha nem számítottam rá, hogy megadod.
Ragaszkodom hozzá, sógun. Meggazdagodtam!
Végre!
- Hogyan? - Óriási üzlet!
Nyomkövetőbokaperec-tokokat árulok.
- És eladható? - Brazíliában vagyunk. Nagyon megy.
Terjeszkedünk Latin-Amerikába, az USA-ba,
azután meg Németországba is.
Ezért szeretném, ha ezt elfogadnád.
- Szívből jön. - Vedd el!
- Vedd már el, apa! - Nem is tudom…
- Ragaszkodom hozzá. - Vedd el!
- Nem veszem. - Jorge úr!
Üdv! Már csak ő hiányzott.
- Boldog karácsonyt, Jorge úr! - Viszont!
Pont jókor. Mindenki itt van,
én meg adományokat gyűjtök, ha még nem adtak.
Micsoda véletlen! Jó az időzítés.
Ma jó napja lesz.
Bocs! Tessék, Oswaldinho!
Boldog karácsonyt a családjának is! Rúgjanak ki a hámból!
Vegyen mindenkinek valamit! Mondja, hogy Jorge bácsitól van!
Jorge úr!
Tudom. Örüljön neki!
- Jorge úr! Nagyon köszönöm! - Kényeztesse magát!
- Köszönöm. Boldog karácsonyt! - Szóra sem érdemes.
- Boldog karácsonyt! - Semmiség.
- Hát, apa… - Menjen csak! Szívesen!
- Hogy örül! - Boldog karácsonyt, Jorge úr!
Apa, ezt miért csináltad?
Tanulj valamit az apádtól…
Nem, apa.
Megtanítok valamit, amit keserves küzdelem árán tanultam meg:
a karácsony szelleme kulcsfontosságú.
- Jorge! - Semmivel születünk,
és semmivel halunk meg.
- Jorge! - Igaz, Luiz Cláudio?
Az egy egymilliót érő csekk volt.
Várj!
- Mondd, hogy a nevemre szólt! - Nem.
Bemutatóra szóló csekk volt.
- Oswaldinho! - Elmegy.
Boldog karácsonyt!
Hurrá!
- Boldog karácsonyt! - Oswaldinho!
- Már nem kell ez a szar! - Jöjjön vissza!
- Boldog karácsonyt! - Jöjjön vissza!
Várjon! Tévedés történt. Basszus! Tévedés volt!
- Ez a tiéd, drágám. - Köszönöm, anya.
És az enyém hol van?
Ne nyisd ki, anya! Gyere, édes!
Komolyan, apa? Influenza?
Már megvettem a repülőjegyet. Minden évben új kifogást találsz.
Tudom, a múlt hónapban láttál, de én nem láttalak.
Vagyis igen, de… Érted.
Nem vagyok részeg. Őrült se.
Az idén látni szerettelek volna.
Jorge! Készül a csoportkép!
- Jó. - Csináljuk!
Gyertek, fiúk!
Szia, apa! Szeretlek. Boldog karácsonyt!
- Apa! - Hiányzol.
- Te is családtag vagy. - Hurrá!
Álljunk össze!
- Állj apád mellé! - Gyertek!
Sajnálom, apa.
Én kértem, hogy ne mondják el.
Milyen fajta?
Mellrák.
Mint anyukámnak.
Igen.
Elszúrtam, apa.
Túl későn mentem vizsgálatra.
Ezért nem…
szoptathatom a fiamat.
- A kezelés alatt nem. - Kislányom!
Nekünk milyen a kapcsolatunk? A kettőnké. Úgy értem…
év közben,
a másik énemmel.
Kijössz vele?
Jól kijöttök?
Tudod…
régen teljesen más volt,
mint a karácsonyi éned.
Teljesen.
Ehhez nagyon nehéz volt hozzászoknom.
De már megszoktam.
Jól kijövünk egymással.
- Igen. - Szuper.
Mindennap beszélünk.
Külföldről is mindig felhívsz.
Nagyon jól esik.
Azt mondják,
a korral a lelkünk nem változik.
A te esetedben ez biztos így van.
Elaludt.
Kezdek…
elfáradni. Azt hiszem, lefekszem.
Megyünk?
Ne!
Még nem akarok elaludni.
Rendben, apa.
Milyen buta vagyok.
Mihez van kedved?
SHREKBŐL AZ ANGYAL
MEG FOGOM ÉRTENI. SZERETLEK. LAURA
Ezt!
Gyere ide a papához!
Gyere ide!
- Fiam! - Szia, apa!
Mi a helyzet?
- Ugye milyen nagy? - Igen.
- Szeretlek, apa. - Én is téged.
Szívem, kinyitnád az ajtót?
Persze.
Itt lakik Jorge?
Micsoda meglepetés! Apa!
Ki nem hagynám a születésnapodat!
Köszönöm, apa.
Olyan, mint te voltál kiskorodban.
Észrevettük a fotókon.
Úgy örülök, hogy itt vagy!
Ragaszkodnom kellett volna ahhoz, hogy velünk karácsonyozz.
Anyád nélkül nem tudok felhőtlenül karácsonyozni.
Ő imádta. Ugyanúgy, mint Laura.
Hiányzik az érzés.
Annyi mindent természetesnek vettem.
El sem tudom képzelni,
min mentél keresztül.
De nagyon-nagyon büszke vagyok rád.
Köszönöm, apa.
Sosem értettem ezt a te amnéziádat.
Szóval semmire sem emlékszel ebből az évből?
Semmire, apa.
Mintha csak húsz nap telt volna el.
Az idei évre egyáltalán nem emlékszem.
Nem éltem át.
Őszintén szólva…
lemaradtam az egész életemről.
Nekem nincs amnéziám, de ugyanezt érzem.
Elég gyakori érzés.
Az élet, mint egy fuvallat.
Pedro úr! Ráér egy kicsit?
Menj csak, apa!
Hát igen…
másképp is csinálhattam volna.
Akkor kívánj valamit!
Mit mondtál?
Azt mondtam, másképp kellett volna élnem.
- Kívánj valamit! - Ezt hogy érted? Áruld el!
Ne! Laura, ezt nem szeretem. Kérlek, ne csináljátok!
- Nem szeretem. - Jorge!
- Aninha imádta. - A torta miatt jöttem.
- De én nem szeretem. - Jorge!
Kívánhatsz valamit.
Soha nem kíván semmit.
De most fogok.
Szeretnék.
Kívánok valamit, amit eddig még soha.
Hű!
És mi az?
Nem árulhatja el, drágám, különben nem válik valóra.
De szívből kell jönnie.
Apa!
Megnézünk egy filmet?
Igen, kicsim.
Amit csak szeretnél.
- Leozinho! - Apa!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt, fiam!
Mi ez a nagy lelkesedés?
- Karácsony van! - Karácsony van!
Megvesszük Leozinho bringáját?
- Igen! - Menjünk!
És ki jön velem vásárolni?
- Én! - Én!
Ez az!
És vegyük meg a szülinapi tortámat!
- Jó! - Jó!
Öltözzetek fel! Gyorsan! Ne késlekedjünk!
Mi van veled, Jorge?
Nem tudom, Laura. Isten az atyám, nem tudom.
Csak egy érzés.
Mintha egy álomból ébredtem volna, aztán rád néztem,
a gyerekeinkre, a közös életünkre,
és rájöttem, mennyire fontos mindez.
Mintha csak azt mondtam volna magamnak: „Élvezned kell ezt a pillanatot!”
Muszáj, Laura.
- Ki kér bundás kenyeret? - Én!
Mikor megkérdezik, miért szeretem a karácsonyt,
nem igazán tudom megmagyarázni.
Olyan, mint Nhanhao papa.
Nagy a forróság, a rohanás,
sokat költünk,
sokat eszünk,
minden kaotikusnak és értelmetlennek tűnik.
De sok minden, aminek most látszólag nincs értelme…
ISMERTETŐ A MELLRÁKRÓL
…később értelmet nyerhet.
A lényeg, hogy észrevegyük az élet apró figyelmeztetéseit.
Mosolyogjatok!
A karácsony ideális alkalom,
hogy szusszanjunk egyet, és észrevegyük, hogy az élet
több a számlák befizetéséért folytatott gürcölésnél.
Kapaszkodjatok! Felszállunk!
Mert az élet szép.
Mindig.
Boldog szülinapot
Ha erre rájössz, az a legnagyobb ajándék önmagadnak.
Vagy te még hiszel a Mikulásban?
Ho-ho-hó!
Boldog karácsonyt!
Kacsintott! Ugye ti is láttátok?
VÉGE
A feliratot fordította: Botos János