Downloaded from YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat,
Official YIFY movies site: YTS.MX
seuraavaksi Rob Schneider.
Kiitos paljon, Salt Lake!
Pystyt siihen! Mitä kuuluu?
Tiedättekö, mitä tajusin?
Olen siinä iässä, että vaikka seksi kiinnostaa,
keksit kiinnostavat yhtä paljon.
Tiedättekö?
"Mitä nuo keksit ovat?
Voitko siirtää tissejäsi? Estät näkemästä keksejä.
Tuon tissin alla oleva keksi. Kaksi sellaista.
Kiitos paljon."
20- ja 30-vuotiaat eivät ymmärrä sitä vielä.
He sanovat: "Vedetään pää sekaisin!"
"Vedetäänkö pää sekaisin?" "Joo, vedetään!"
En halua päätä sekaisin.
Se ei ole hauskaa.
Olen viisikymppinen.
Voin hyvin kahtena päivänä kuukaudessa.
Miksi pilaisin yhden niistä?
Jos haluan olla sekaisin, syön juustoa.
"Mitä juustoa tuo oli?
Camembertia tryffelihiutaleilla?
Oli se sen arvoista, helvetti.
Olen sekaisin."
Vaimo antoi lahjaksi kuntosalikortin.
"Kiitos, kulta."
Menin sinne. Siellä oli vanhoja miehiä treenaamassa.
He olivat timmejä.
Mutta se näyttää oudolta.
En halua olla timmi.
En halua näyttää paskiaiselta.
Haluan valmentajan, joka valmentaa ei-paskiaisia.
Katselin äijiä. He olivat timmejä.
Se näytti oudolta.
Jokin oli vialla. "Johtuuko se timmiydestä?"
Sitten tajusin.
Ei vanhana kuulu olla timmi.
Iho joutuu venymään liikaa.
"Katso, kuinka timmi olen!"
"Niin, mutta näen sydämesi.
Laita paita päälle.
Ällötät minua."
Mutta avioliitossa parasta on se, että vaimo päättää, mitä en tarvitse.
"Tämä ei mahdu enää. Tämä on ruma. Älä käytä tätä."
On hauskaa tehdä meksikolaisaksentti.
Se on hauskaa.
Hän saattaa olla meksikolainen.
Epäilen niin mutten ole varma.
"Älä käytä tätä enää. Tämä ei mahdu enää."
Vaimo heitti kaikki verkkarini pois.
Sanoin: "Miksi heitit ne pois?"
"Koska verkkarit valehtelevat!
Ne ovat valehtelijoita.
Et tiedä, kuinka lihava olet.
Kunnes eräänä päivänä narut katoavat näkyvistä.
Sitten olet läski!
Sitten on myöhäistä! Heitin ne pois!"
Hän on oikeassa. Jos on 50-vuotias mies,
verkkarien käyttö on vaarallista.
On liian helppoa vetää mulkku esiin.
Huomasin veteleväni mulkkua esiin.
En ollut vielä vessassa, kun jo...
Sitten jokin kiinnitti huomioni.
Vaimo huusi:
"Miksi mulkkusi on esillä? Et ole vielä vessassa!"
"En tiennytkään, että tässä ravintolassa on salaattipöytä.
Täällä on..."
On minullakin ongelmia.
Minulla on 3-vuotias, koska olen idiootti.
En ajatellut loppuun asti.
Ajattelin ensimmäisen etapin.
En loppuun asti.
Hän on tosi söpö.
Meillä on myös 7-vuotias.
Vaimo oli ankara 7-vuotiaalle, kun tätä opetettiin potalle.
Hän oli ankara. Hän sanoi:
"Pidämme kiinni jaloista pöntöllä.
Suljemme oven, niin hän ei pääse ulos. Hän oppii potan.
Hän huutaa yhden päivän. Siinä kaikki.
Laita korvatulpat tai jotain. Me huudamme."
Se oli kamalaa, mutta sitä kesti vain päivän.
Sanoin: "Mutta uuden vauvan, vahingon kanssa, ei...
Vahinko saa päättää, koska hän on valmis.
Ollaan vähän vähemmän julmia."
Annamme hänen päättää.
Hän on 3-vuotias.
Eikä hän ole päättänyt olevansa valmis.
Hän sanoi minulle vähän aikaa sitten: "Papi, cámbiame por favor."
Sanoin: "¿Qué?
Mitä?"
"Papi, vaihda vaipat."
Sanoin: "Madeleine, jos osaat sanoa asiasi kahdella kielellä,
osaat panna pikku culosi vessanpöntölle ja tehdä asiasi.
Onko selvä?
Vaippasi ovat kokoa seis.
Kokoa siete ei ole.
Tiedätkö miksi?
Sinun pitäisi jo tietää, mitä tehdä.
Isompia vaippoja ei ole. Minkäs teet?
Jos et opi pian,
joudut lainaamaan vaipan mummilta. En osaa sanoa muuta."
Vaimo rakastaa lapsiamme.
Siksi en saa päättää monista asioista.
Jotkut asiat ovat kuitenkin sellaisia, että minä päätän niistä.
Nukun sängyn sillä puolella, joka on lähellä ovea.
Kun 7-vuotias haluaa nukkua kanssamme,
minun pitää päättää, onko se tarpeen.
Hän tulee jäädäkseen.
Hänellä on tyyny ja pupu.
Hän ei kysy: "Mitä kuuluu? Halusin tuoda kaiken. Menen takaisin."
Hän tulee koko yöksi!
Hän tulee. Sanon: "Miten menee?"
Hän sanoo: "Minun pitää nukkua täällä."
"Miksi? Sinulla on omakin sänky."
"Näin painajaista.
Sori vaan. Tulen sinne.
Tulen sinne."
"Ei. Tarvitsen lisätietoja. Kerro lisää painajaisesta."
"Dinosauruksia.
Sori vaan. Tulen sinne."
"Hetkinen. Mitä dinosauruksista?"
"Ne jahtasivat."
"Dinosaurukset jahtasivat. Selvä.
Ei pelota tarpeeksi. Mene sänkyyn siitä."
Ei pelota tarpeeksi. Ne eivät syö naamaasi!
Ei tuon takia kannata pilata koko yötä.
Koska niin siinä käy. Koko yö menee pilalle.
Hän ei nuku enkelimäisesti, kuten minä.
Hän retkottaa. Näin.
En suostu siihen.
Kärsin allergioista.
Se tarkoittaa, että aivastan aamukuudelta 20 kertaa.
Ilman alakertaa olisin jo eronnut.
Tämä on kolmas avioliittoni. En halua erota enää.
Asun Hollywoodissa, eli se vastaa yhtä.
Tämän liiton pitää toimia,
koska pidän talostani.
Tiedättekö? Se on hieno talo.
Kylpyhuoneissa on lattialämmitys. "Tuntuupa hyvältä.
En halua menettää tätä. Helvetti!
Pitää selvittää, mistä hullu vaimo puhuu.
Mitä sanoit? Joo!
Tutkitaan kaikki koulut."
Menen alakertaan. Aivastelen. Menen sinne aivastelemaan.
Vaimo sanoo: "Kuulen sinut vieläkin!"
Mutta...
Tulen takaisin yläkertaan.
7-vuotias Miranda nukkuu jo minun paikallani.
"En jaksa tätä nyt.
Antaa olla. Etsin toisen nukkumapaikan."
Menen talon toiseen osaan, jossa en ole käynyt ennen.
"Täällä on huone. En tiennytkään.
Täällä on siipi."
Avaan oven.
Vaimo ehti ensin. Hän nukkuu jo sängyllä.
Mietin: "Miten vain." Menen hänen viereensä.
Kun on 50, ei nukahda heti.
Siinä kestää hetki.
Kun olen vaimon vieressä enkä saa unta, alan aina -
kouria ihan vähän.
Kouraisen. -Hyvä, kamu!
Vielä jonain päivänä hän sanoo: "Hei, hyvä idea."
Niin ei ole vielä käynyt, mutta pitää yrittää. Tarjoutua.
Kouraisen vähän.
Huomaan, että hän tuntuu tavallista pehmeämmältä.
Vähän. Mutta en arvostele.
Ehkä hän on käynyt kuumassa kylvyssä. En tiedä.
Mutta rinnatkin tuntuvat oudoilta.
Ajattelen: "On mahdollista, että hän ei ole vaimoni."
Nousen sängystä,
juoksen makuuhuoneeseen ja näen vaimoni nukkuvan tuolissa.
Sanon: "Kulta, herää." "Mitä nyt?"
"Saatoin ahdistella äitiäsi."
Sitten -
hän syöksyy ohitseni. "Äiti, mikset sanonut mitään?"
Äiti vastaa: "En puhu sille idiootille!"
Siispä -
kerron teille lisää itsestäni.
Olen aasialainen. Äitini on filippiiniläinen.
Yleensä yleisön ainoa filippiiniläinen tekee näin...
Ei tällä kertaa.
Olen etninen sekoitus.
Moninaisuuden aikana halutaan palkata -
aasialaisia, mustia, naisia. Moninaisuutta.
Olen aasialainen mutten niin aasialainen, että siitä olisi nykyään apua.
"Voi helvetti!"
Olen Rob Schneider. En Rob Akabonaito.
Helvetti!
Olen osaksi aasialainen. Olette miettineet:
"Hänessä on jotain. Mitä se on?
Mistä hän koostuu?"
Minulla on aasialainen äiti. En suosittele sitä.
He ovat ankaria. Se oli rankkaa.
Minua ei kohdeltu lapsena näin:
"Olet hyvä. Pidä hauskaa. Olet fiksu.
Olet hyvä. Sinusta voi tulla mitä vain."
Pärjäsin koulussa. "Sain parhaita numeroita."
Äiti sanoi: "Mitä sitten? Se on sinun hommasi.
Olet fiksu. Et ole idiootti. Haluatko siitä hyvästä keksin vai?
Se on sinun hommasi. Jos haluat ylimääräistä, tee ylimääräistä.
Tee hommasi. En minäkään sano: 'Laitoin ruokaa koko päivän.
Mitä saan?'
Ei. Hoida hommasi. Minä hoidan omani.
Pidetään suhde mukavan viileänä. Siinä se."
Ja se oli.
Muistan parhaiten sen, kun äiti huusi minulle.
Ehkä hän halusi suojella minua.
"Näetkö nyt?
Kaaduit. Näetkö nyt?
Älä juokse sisällä. Näetkö nyt?
Sinuun sattui. Näetkö nyt?
Rikoit tuon. Näetkö nyt? Ei riehuta. Näetkö nyt?
Kaadoit tuon. Näetkö nyt?"
Kerran pelasimme korista viiden kilometrin päässä.
Jonkun nilkka nyrjähti. Kuului:
"Näetkö nyt?"
"Äitisi seisoo vuorella."
"Näetkö nyt?"
Vartuin San Franciscossa.
Ensimmäinen työpaikkani oli Changin ja Chow'n 76-bensa-asema.
Lauantai oli palkkapäivä. Pankit eivät olleet auki lauantaisin.
Meille maksettiin käteisellä.
Meidät vietiin syömään kiinalaista.
Saimme olutta ja pelasimme pokeria. He voittivat rahamme.
Tein sitä kaksi viikkoa. "En suostu siihen.
Annoimme rahat halvan kiinalaisen ruoan vuoksi!"
Juttu on näin.
Kiinalaiset ovat olleet kommunisteja tähän mennessä 71 vuotta.
He ovat olleet kapitalisteja 2 000 vuotta.
Aivan niin.
Haluatteko kiinalaista show'n jälkeen? Löydämme paikan.
Jos he ovat kiinni...
"Anteeksi, olemme kiinni." "Meitä on 500."
"Helvetti, olemme auki.
Tulkaa sisään. Meillä on keskiyön erikoistarjous."
Aivan. Isäni oli juutalainen.
Jouluna saa aina kiinalaista ruokaa,
koska pyhät eivät kiinnosta heitä pätkääkään.
"Olemme auki jouluna. Tulkaa!
Koko päivän. Tulkaa.
Helvetin Jeesus! Tulkaa. Olemme auki.
Pitääkö tehdä tappiota, koska hän syntyi? Hitot.
Ei käy. Akvaarion kalat eivät tiedä, mikä päivä on.
Niiden mielestä on tiistai.
Murhattiinko presidentti? Buffetti kaksi yhden hinnalla.
Murhan erikoistarjous.
11.9.? Voitte valita.
9 lihaa, 11 nuudelia.
11.9. erikoistarjous.
Se on surullista. Me itkemme.
Sitten tulee nälkä!
Sitten on foo yungia, paistettua riisiä,
lo mein -nuudelia, paistettua tai ruskistettua nuudelia.
Ja sitten on tietenkin wonton-nuudelia.
Selvä.
Meillä on myös naudanlihaa osterikastikkeessa.
On vielä yksi annos. Naudanlihaa osterikastikkeessa."
Tämä ei ole rasistista vaan tarkkaa. Hyvin tarkkaa.
Ei.
Ymmärtäkää.
Kiina on teille vaikeaa.
Englanti on kiinalaisille yhtä vaikeaa.
Se juuttuu heidän kurkkuunsa. He kakovat:
"Naudanlihaa osterikastikkeella!
Naudanlihaa! Osterikastikkeella!"
Tiedättekö, mitä USA:ssa ei näe? Kodittomia aasialaisia.
Sitä ei näe.
Aasialaiset ajattelevat: "Ei helvetissä."
Keksimme jotain muuta.
Käsittelemme kehon osia, joihin kukaan muu ei koske.
Me hoidamme varpaankynnet.
Hoidamme kynnet ja raaputamme moskan takaosasta.
Vahaamme peräaukon etupuolelta.
Hoidamme sen.
"Valkaisemme peräaukon. Miksei?
Olet jo täällä.
Valkaise samalla peräaukko. 25 dollarilla."
Me hieromme, vedämme käteen, viemme valkoisen pirun rahat.
"Tulisit jo!
Heitä lastisi toiseen suuntaan.
Tämä on nöyryyttävää minullekin. Tulisit jo."
Minun suosikkejani ovat korealaiset. Hekin ovat ahkeria.
Korealaiset ovat ahkeria.
Paitsi grillatessaan. Siellä on vähän laiskaa.
Korealaisessa grillipaikassa:
"Tervetuloa syömään korealaista grilliruokaa.
Varokaa. Kuumia hiiliä. Tosi kuumia.
Kuumia. Kuumia hiiliä.
Kuumia. Varokaa. Kuumia hiiliä."
"Tajusin. Kuumia hiiliä. Miten tämä toimii?"
"Tässä raaka filet mignon. Ole hyvä. Raaka..."
"Mitä teen?"
"Sinä kypsennät sen."
"Minä tuli syömään ulkona.
Sinä kypsennät sen."
"Ei, sinä kypsennät sen."
Vaikuttaa laiskalta.
En haluaisi korealaiseen bordelliin.
"Tervetuloa korealaiseen bordelliin. Käy sisään!
Täällä imet omaa mulkkuasi.
Sinä imet!
Sitten tulet tänne.
Panet itseäsi kovaa.
Saat täällä koko rahan edestä.
Tulet tänne, käyt suihkussa ja painut helvettiin.
Miksi hidastelet?
Toinen asiakas odottaa."
Takeru Saito, hyvät naiset ja herrat.
Haluatko soittaa jotain?
Olen iloinen, että yhteiskunnassamme -
miehet ovat joutuneet tilille kammottavasta käytöksestään.
Tämän episodin aikana on päässyt kätevästi unohtumaan -
jotain miehistä ja heidän käytöksestään.
Nimittäin se, että miehet ovat -
sikoja.
Miehet ovat potentiaalisia sikoja.
Olen mies. Olen potentiaalinen sika.
Jos vaimo sanoisi: "Voit muhinoida parhaan ystäväni kanssa",
en tekisi sitä,
mutta kysyisin:
"Kenen?"
En ole Jeesus.
Olen potentiaalinen sika.
Olen käynyt Starbucksissa. Olen katsonut jonoa.
Olen nähnyt tytön, jolla on avara kaula-aukko, ja miettinyt:
"Tuntuisi varmaan hyvältä mennä tuonne ja..."
Mutta en tee niin.
Koska mikä tuntuu paremmalta?
Se, että voin tilata cappucinon -
kuulumatta seksuaalirikollisten rekisteriin.
"Cappucino, seksuaalirikollinen." "Täällä."
Miehet ovat potentiaalisia sikoja.
Petän täällä olevat miehet. Olen pahoillani.
Mies, jonka kanssa tulitte,
vaikka olisitte olleet naimisissa vuoden, viisi, 10 tai 20 vuotta -
ja vaikka teillä olisi lapsia, lapsenlapsia...
Kun ihminen, jonka kanssa halusitte viettää loppuelämänne,
lähti treffeille kanssanne,
ensimmäisellä kerralla -
hän halusi vain harrastaa seksiä.
Hän olisi riemastunut, jos olisi saanut seksiä ja lähtenyt.
Anteeksi. Älkää käsittäkö väärin.
Mies rakastaa sinua nyt, koska olet ihana.
Muutit hänet. Kyllä vain!
Olet uskomaton.
Mutta ensimmäisellä kerralla hän halusi vain seksiä.
Olen pahoillani. Miehet haluavat seksiä.
Jos suhde tapahtuu, mies selviytyy siitä.
He eivät halua sitä.
He päätyvät suhteeseen tietämättä, mitä tapahtui.
"Mitä? Haluatko mennä ensin syömään?
Voin minä syödä.
Toki.
Vanhempiesiko luona? Jaa.
Hyvä on.
Ripustatko kamojasi kaappiini?
Sitäkö olet tekemässä? Ripusta vain. Etteivät rypisty.
Taidan olla suhteessa. Mitä tapahtui?
Luulin, että panimme."
Naiset puolestaan etsivät suhdetta,
ja jos seksi tapahtuu, he selviytyvät siitä.
"Voi luoja. Siinä se on.
No niin. Voi luoja.
Hei.
Mitä sanoit? Käänny?
Nyt se tapahtuu.
Katso sinua?
Minähän katson. Minähän...
Olipa inhottavaa! Voi luoja!"
Jotkut naiset ovat poikkeuksia. "Missä mulkku on?"
Etsin heitä, mutta he menevät nopeasti.
Pitää mennä aamukahdeksalta.
"Mulkkua haluavat tytöt? Loppuivat jo?
Voi paska. Meni taas ohi."
Suhteen alussa miesten pitää tehdä tunnelaskutoimituksia.
He sanovat: "Tunnen tosi kovaa vetoa häneen.
En halua olla erossa.
Mutta kuinka paljon työtä tästä seuraa?
Paljastaako hän todellisen hulluutensa vai onko sitä enemmänkin?"
'Missä helvetissä olit?
Näin puhelimesi! Ketä panet Park Cityssä?'
Tai jossain.
Milloin se paljastuu?
Onko hän valehdellut koko ajan?
Olen valehdellut hänelle koko ajan.
En tiedä, kuka olen."
Miehet päättävät.
He sitoutuvat.
He sitoutuvat sen mukaan, kuinka kovaa vetoa he tuntevat.
Siinä kaikki. Miehet ovat yksinkertaisia.
He haluavat hullaantua naiseen.
He eivät halua olla erossa. He haluavat tuntea vetoa.
Kauneudella on paikkansa.
Minulle sanotaan jatkuvasti: "Rob, vaimosi on liian kaunis sinulle."
"No sitä minä yritinkin.
Pidän sellaisista."
Kauneudella on paikkansa.
Ihmiset haluavat kuulla sellaista: "Onpa kaunis lapsi!"
He eivät halua kuulla:
"Auts.
Mitä tapahtui?
Oliko tulipalo?
Pidättekö hänet? Pitäkää vain.
Pitäkää vähän aikaa."
Sitten mies päättää ryhtyä suhteeseen.
Kerron kiinnostavan seikan.
Miehet näkevät vaivaa sen mukaan, kuinka paljon vetoa he tuntevat.
Jos mies on suhteessa naisen kanssa,
joka on yhtä viehättävä kuin hän itse,
hän osoittaa tietyn verran kiintymystä, vaivaa ja huolenpitoa.
Kummallista kyllä, jos mies on naisen kanssa,
joka on paljon häntä viehättävämpi, hän näkee enemmän vaivaa.
Jos mies tapailee alusvaatemallia:
"Mitä sanoit, kulta?
Kerro.
Etkö löydä autosi avaimia?
Jopas!
Ostetaan uusi auto!
Teen paperityöt!
Mene laitattamaan kyntesi. Käy hieronnassa.
Hankin toisen työn. En tarvitse unta. Nait vahvan miehen."
Mutta jos mies kokee olevansa yhtä viehättävä -
kuin nainen:
"Mitä sanoit, kulta?
Etkö löydä autosi avaimia?
Kaipa sinun pitää kävellä, ämmä.
Minähän autan!
Ehkä keksit kotimatkalla, mihin jätit autosi avaimet!
Olen töissä!"
Jos hän on alusvaatemalli:
"Mitä sanoit, kulta?
Jätitkö lapset ostarille?
Hankitaan lisää lapsia!
Totta kai. Siitä tulee hauskaa!"
Mutta jos mies kokee olevansa yhtä viehättävä kuin nainen:
"Mitä sanoit, kulta?
Jätitkö lapset ostarille?
Sepäs oli tyhmää.
He ovat kanssani.
Eivät he soita sille, joka jätti heidät.
Hehän olisivat tyhmiä.
He löysivät autosi avaimet!
Olen töissä!"
Jos hän on alusvaatemalli:
"Mitä sanoit, kulta?
Tapoitko äitini?
Hän on voinut huonosti.
Jotain oli tehtävä.
Kiitos.
Rakastan sinua."
Mutta jos mies kokee olevansa yhtä viehättävä kuin vaimonsa:
"Mitä sanoit, kulta?
Tapoitko äitini?
Hän on voinut huonosti.
Jotain oli tehtävä.
Kiitos.
Rakastan sinua."
Kiitos.
Puhun teille suoraan. Vaimoni on halunnut erota minusta.
Olemme olleet yhdessä 10 vuotta. Hän on halunnut erota 3 kuukauden välein.
Niin käy taas kahden viikon päästä.
Olen tottunut siihen. Olen liian vanha luovuttamaan.
On vaikeaa olla naimisissa nuoremman kanssa, koska heillä on -
toivoa.
Se on tiukassa.
Kahden avioliittovuoden jälkeen vaimo sanoi: "Tilanne ei parane.
Sanoit, että se paranee, mutta se on no mejor.
Se ei ole parempi.
Miksi sinnittelen mukana?
Menetän nuoruuttani. Heippa, nuoruus."
"Kulta, pitää päästä pahimman yli.
Pahin on kolmen vuoden kohdalla. Sen jälkeen on iloinen sinnittelystä.
Pahin on ohi."
Kolmen vuoden päästä: "Pahin on ohi.
Tilanne on no mejor. Miksi sinnittelen mukana,
menetän nuoruuttani?"
"Kulta, en kertonut sinulle.
Tarkoitin viittä vuotta. Silloin meillä on yhteinen historia.
Silloin iloitaan sinnittelystä."
Viiden vuoden päästä: "No niin.
Meillä on historia,
mutta se ei ole hyvä.
Tilanne on no mejor. Miksi sinnittelen mukana?
Nuoruuteni. Heippa, nuoruus."
Silloin minun oli pakko kertoa: "Kulta, lopettaminen on helppoa.
Voit lopettaa heti. En voi estää sinua.
Löydät helposti uuden. Olet kaunis, lahjakas, upea.
Olet nuorekas. Sinulla on nuoruutesi.
Löydät nopeasti uuden.
Teillä on samanlainen suhde kuin sinulla ja minulla.
Sitten kyllästyt taas. 'Milloin tilanne paranee? Nuoruuteni!'
Jätät hänet. Löydät helposti uuden.
Olet kaunis, lahjakas, upea. Löydät nopeasti uuden.
Teillä on samanlainen suhde -
kuin sinulla ja hänellä ja sinulla ja minulla.
Tai voit oivaltaa,
että mikään ongelmasi ei liity minuun mitenkään!
Ratkaise ne!
Voin tehdä sinut onnellisemmaksi, en onnelliseksi.
Olet vastuussa omasta felizistäsi.
Ehkä et ymmärrä, että olen satuprinssisi.
Et ehkä ymmärtänyt, että satuprinssi on tämän näköinen,
näin vanha ja näin lyhyt, mutta olen satuprinssisi."
En ole kertonut vielä tuota loppua, mutta olen helvetin lähellä.
Kun sanon, että kaikkien pitää löytää oma onnellisuutensa,
"onnellisempi" on riippuu meistä.
Älkää tehkö heitä onnettomiksi. Tehkää heistä onnellisempia.
Ymmärtäkää naista. Kuunnelkaa, mitä hän sanoo.
Älkää totelko, koska hän ei tarkoita, mitä sanoo,
vaan selvittäkää, mitä hän tarkoittaa.
Naiset puhuvat salakieltä, ja meidän pitää tulkita sitä sen mukaan,
mikä on hyväksi suhteelle.
Kun vaimo sanoo:
"Haen alakerrasta vettä",
hän tarkoittaa: "Hae minulle alakerrasta vettä."
Kun sanon: "Haenko sinulle vettä?"
tarkoitan: "Älä pakota minua hakemaan sitä.
Siellä on hiton kylmä.
Minulla ei ole housuja.
Minun pitäisi pukea housut."
Kun vaimo sanoi:
"Minua väsyttää", hän tarkoitti:
"Pidä mulkkusi kaukana minusta!
Tunnen sen selässäni!"
Näyttää hirveältä. Anteeksi.
Miehetkin puhuvat salakieltä.
Miehet puhuvat sitä myöhään yöllä.
"Kulta, voinko pienentää lämmitystä ihan vähän?
Ihan vähän vain?
Pienentää lämmitystä ihan vähän?"
He tarkoittavat: "Teen kuolemaa!
Olen maannut keittiön lattialla neljä tuntia.
Olen alasti. En voi riisua ihoani!"
Vaimo sanoi: "Tunsin jotain outoa keskellä yötä."
"Mitä?"
"Tunsin kylmän ilman puhaltavan."
Piti sanoa: "Onpa kamalaa. Kuka haluaisi sellaista nukkuessaan?
Viileän tuulenvireen, joka puhaltaa pehmeästi.
Tarkistan ikkunat."
Sanoin niin.
En halunnut sanoa niin.
Halusin sanoa:
"Se on helvetin ilmastointi!
Sinä nukahdit, ja minä laitoin ilmastoinnin päälle,
koska meinasin sulaa!
Olen 20 kiloa sinua painavampi!
Voisit nukkua villapaidassa."
Voisin parantaa tilannetta ja tehdä enemmän.
Treffi-iltamme ovat surkeita.
Nainen antaa itsestään kaiken.
Elämänsä, nuoruutensa.
Tee illasta erityinen. Nainen tarvitsee sitä.
Hänen pitää tuntea olonsa erityiseksi.
Minä mokasin taas jouluna. Kerron teille.
Odotin illan viime hetkiin asti.
Se on huono juttu.
Vaimo oli jo sängyssä. Hän oli nukahtamaisillaan.
Päätin ryhtyä romanttiseksi.
Päätin pujahtaa sänkyyn.
"Kulta...
Se olet sinä. Selvä.
Hyvä. Se meni oikein.
Kulta, hyvää joulua.
Haluatko pelehtiä?
On joulu."
"Hyvää joulua.
En."
"Mutta on joulu."
"Ei kiinnosta."
"Sinun ei tarvitse tehdä paljoakaan."
"Mitä se tarkoittaa?"
"Kiitos tarjouksesta. Ei kiitos.
Mutta kiitos."
"Ole kiltti."
"Minäpä kerron päivästäni.
Kun sinä nukuit, minä heräsin ja paketoin tyttöjen loput lahjat.
Kun roikuit puhelimellasi,
puin tytöt juhlia varten.
Ja kun roikuit yhä puhelimellasi,
minä laitoin ruokaa juhliin.
Ja kun me avasimme lahjoja,
sinä teeskentelit kuvaavasi mutta roikuit yhä puhelimellasi.
Me avasimme lahjat ja leikimme.
Sen jälkeen kylvetin heidät, luin sadun ja laitoin heidät nukkumaan.
Sitten kävin suihkussa.
Nyt olen valmis nukkumaan.
Kaiken tuon jälkeen odotat, että innostun seksistä kanssasi -
ja joudun uudestaan suihkuun.
Gracias. No, gracias."
"Olisimme jo tehneet sen.
Ihan totta. Olisimme helposti ehtineet tehdä sen.
Olisimme tehneet sen ennen suihkukohtaa. Ei olisi tarvinnut..."
"Ei. Se on tu problema, no mi problema."
Jos totta puhutaan,
olin vähän pilvessä.
Se oli lääkinnällistä.
Se oli. Tarvitsin sitä.
Mutta minulla ei ollut housuja. Pitänee kertoa sekin.
Menin alakertaan jääkaapille ja avasin sen.
Näin puolikkaan kurpitsapiiraan.
Näin kermavaahdon.
En ole tehnyt näin aiemmin enkä sen koommin.
Otin kermavaahdon.
Olin ottanut aiemmin sinisen pillerin.
En tiennyt, mitä seuraisi, mutta näin jääkaapissa -
kookoshiutaleita. "Ai.
Joo."
Ne pysyivät aika hyvin.
Eivät kaikki, mutta tarpeeksi moni.
Minä mietin:
"Täällä on oltava suklaahippuja.
Niitä on aina." Ja niitä oli.
Tuossa!
Otin suklaahiput ja laitoin niitä. Isot putosivat, mutta pienet pysyivät.
Pienet ovat avain koko juttuun.
Sanoin: "Jos jääkaapissa on kinuskia,
minä kilahdan. Ihan totta."
Siellä oli kinuskia!
Otin kinuskin ja sanoin: "Robbie!
Robinaattori!
Roberino!
Robbie!
Robster!
Robbie!"
Ja kuka tuli kulman takaa?
Vaimo.
"Hyvä on.
Kaipa minun pitää maistaa tuota."
"Tee oma!"
Kiitos paljon. Arvostan tätä.
Kiitos.
Hyvät naiset ja herrat, minulla on teille lahja,
tai oikeastaan se on lahja minulle.
Tyttäreni, ainutlaatuinen Elle King.
Kiitos.
Halusin kertoa, että olin ennen Rob Schneider.
Nykyään olen Elle Kingin isä.
Rakastan sinua.
Emme ole laulaneet julkisesti yhdessä.
Ajattelin, että voisimme kokeilla sitä tänään.
Hän saa yhden palveluksen.
Kelpaa. -Pystyt siihen!
Tämä on laulu.
Karkinvärinen klovni Jota nukkumatiksi kutsutaan
Hiipii huoneeseeni joka ilta
Tähtipölyä ripottelemaan
Ja kuiskaamaan
"Mene nukkumaan
Kaikki on hyvin"
Suljen silmäni
Ja vaivun uneen
Yöhön taianomaiseen
Hiljaa kuiskaten
Lausun rukouksen
Lailla uneksijoiden
Sitten nukahdan
Näen suloista unta sinusta
Unissa
Minä kävelen
Kanssasi
Unissa
Minä puhun
Kanssasi
Vähän ennen
Aamunkoittoa
Herään
Ja huomaan sinun kadonneen
En voi sille mitään
Jos minua itkettää
Muistan
Että sanoit hyvästi
Harmi vain
Että kaikki tämä
Voi tapahtua vain
Unissani
Sinun vuorosi.
Vain
Unissa
Kauniissa
Unissa
Olet kaunis. Kiitos.
Pystyt siihen!
Koko yön!
OMISTETTU TRI RENE LAPIDIN JA RAYMOND FRANCISIN MUISTOLLE
Haluatko tervehtiä? -Hei!
Hei. Minä olen...
Selvä. Minä...
Hei kaikille.
Kiitos, että tulitte. Tässä on perheeni. Olette parhaita. Kiitos.
Arvostan tätä. Olette parhaita.
Kiitos paljon.
Tekstitys: Veera Hintsala