Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Du ska få lite vatten. Det är varmt idag.
Är du trött? Kom nu.
Sätt dig och drick lite.
Självklart, älskling…
Momo?
Vad gör du här?
Momo?
Vänta!
Vart tar du vägen? Momo!
Momo!
Stanna!
Momo!
Öppna dörren!
Momo! Öppna!
Momo!
Det sägs att allt är hugget i sten, att det inte går att ändra.
Öppna!
Jag vill ändra på allt.
Jag vill börja om från början, innan man huggit i stenen.
MED LIVET FRAMFÖR SEJ
ETT HALVÅR TIDIGARE
Kan vi titta därborta?
Ja, men gå inte för långt.
Hallå där!
Hallå! Kom tillbaka!
Vilken odåga!
Vi ses där.
-Wow, vad fin! -Vi hörs.
-Är den ny? -Bort med tassarna!
-Vad vill du? -Träffa Ruspa.
-Varför? -Jag har ett fynd åt honom.
-Ett fynd? -Ja, ett fynd!
Kolla! De är värda skitmycket! Det är antikviteter.
Det är bara skräp.
Gå och spela Playstation.
Ruspa!
-Jag sa att han inte är här. -Sköt dig själv.
-Vill du ha stryk? -Släpp mig!
Nej, har jag sagt!
Stick, din skitunge.
Kom inte tillbaka.
Stick. Inte motorcykeln!
Din jävel!
Jag är 12 år. Jag heter Mohamed, men kallas Momo.
Jag är föräldralös. Socialen gav doktor Coen vårdnaden om mig.
Han hade hemmamottagning, och alltid många patienter.
Han ville att jag skulle vara som andra barn.
Annars skulle det sluta illa.
Men jag vill inte vara som andra barn.
Momo, var har du varit? Jag har letat överallt.
Vad är det där?
Jag vann dem.
Vilken tur. Vann du det där också?
Jag trillade av cykeln.
Jag frågar en sista gång. Vems är de?
Inte vet jag.
Jag vill inte ha stöldgods i mitt hem.
Om ditt minne inte kommer tillbaka…
…måste jag anmäla dig.
Jag hade kunnat betala en månadshyra med ljusstakarna.
Fyrtio år på gatan
utan att nån slog mig eller vägrade betala. Aldrig!
Sen kommer man upp i min ålder…
…och råkar ut för en slyngel.
Vilken skit!
Vad skrattar du åt, Babu?
Vad ska vi sälja för att betala hyran?
Vänta. Är du hungrig?
Vill du ha en kaka? Här, älskling.
Varsågod.
Vem är det så här sent?
Iosif, öppna.
Okej.
Fråga vem det är innan du öppnar.
Vänta, jag kommer.
Madame Rosa, det är doktor Coen.
-Så här dags? -Ja.
-Rosa. -Hej.
Du ser orolig ut, men jag har goda nyheter.
Jag har en present till dig.
-Var hittade du dem? -Tjuven vill be om ursäkt.
Eller hur, Momo?
Du knuffade omkull mig. Om jag hade fått tag på dig…
Här, gå in till Babu.
Det är din tur.
Förlåt.
Tala högre!
Förlåt!
"Förlåt, madame…"
Hur ska jag veta vad du heter?
Barnen har alltid kallat mig "madame Rosa".
Förlåt, madame Rosa.
Jag godtar inte ursäkten.
Tack för ljusstakarna. Hur kan jag återgälda det?
Jag vill be dig om en tjänst.
Låt höra.
Är du tokig? Över min döda kropp!
-Bara ett tag, några veckor. -Nej.
En månad, på sin höjd.
Kommer inte på fråga.
Tills jag hittar ett hem åt honom.
Du är hans vårdnadshavare. Inte jag.
Jag tror att han skulle trivas bättre här hos dig.
Jaså? Varför då?
Pojken behöver en modersfigur.
Nån som är tuff och respektingivande. Som du.
Jag orkar inte längre.
Jag är gammal.
Är jag så ung, då?
Du är min läkare.
Du känner till mina hjärtproblem och krämpor.
-Än en gång, bara tills… -Nej!
Momo är inte den du tror.
Jag känner honom.
Han placerades hos mig precis efter tragedin.
Trots att jag försökte, hittade jag ingen som ville adoptera honom.
"Tragedin?"
Gå in i vardagsrummet.
Jag kommer strax.
Nej. Jag har fått nog.
Inga fler horungar hos mig.
Jag har passat för många och tagit stora risker under årens lopp.
Men gatflickor brukar hjälpas åt.
De föredrar mig framför socialen.
Det är därför jag ber dig!
Hjälp mig.
Men du är ju inget fnask.
Som jag sa, det får räcka.
-Iosif, då? -Strunt samma.
Han skulle bara stanna en vecka, men hans mamma stack.
Som tur är skickar hon pengar regelbundet.
-Om det handlar om pengar… -Nej, sluta.
Jag tycker om dig och är tacksam för ljusstakarna.
Jag kan betala hyran. Nu får du gå.
Blir det bra med 600 euro i månaden?
Jag har en del besparingar kvar.
Gå nu.
Hallå.
Hallå där!
Du glömde din tjuv!
700 euro.
750 euro.
Två månader, inte en dag längre.
-Jag tänker inte bo hos den horan! -Skäms på dig!
-Rosa är snäll. -Då kan du bo hos henne!
Det är antingen hos henne eller socialen.
Det skiter jag i.
Socialen!
Här kommer jag!
Hördu, din viktigpetter!
Om du gjorde så mot mig, hade du fått på käften.
Jag hörde dig nere på caféet.
Jag skulle inte bråka med dig, inte om du gav mig ett arbete.
Varför inte flytta in hos tanten?
Du slipper ha socialen efter dig.
Det vore praktiskt för affärerna också.
Fattar du vad jag menar?
När kärringen slutade gå på gatan,
började hon passa andra prostituerades barn.
Hon uppfostrade många barn.
En av dem blev polischef. Han skyddade henne från inspektioner.
I kvarteret kallade man hennes hem för "fristad".
Jag kallade det
"en svinstia".
Han kommer att sköta sig.
Han behöver bara lite pli och kärlek.
Okej, doktorn. Försvinn nu, innan jag ändrar mig.
Ligg inte där, är du snäll.
Bort från min säng!
-Låt mig vara. -Bort med dig!
Sluta!
Upp med dig!
Inga skor i sängen!
Och du, sluta slösa bort din tid. Läs din hebreiska.
Jag förhör dig sen.
Kom. Du ska få ett annat rum.
Här.
Vad är det här?
Ditt rum.
Vilket skithål!
Hade du förväntat dig ett palats? Lägg av!
Det är ett skithål.
Låt mig vara! Madame!
Nu räcker det!
Sluta! Nu räcker det, sa jag!
Gå till ditt rum. Och du, till ditt skithål.
Herregud!
Jag har inte ens ett foto av mamma,
men jag har några minnen av henne.
Hur hon log när vi dansade med mina fötter på hennes fötter.
Hon älskade att dansa.
En gång råkade jag få henne att falla.
Men hon blev inte arg.
Vi rullade runt på mattan. Hon höll om mig och skrattade.
Hon skrattade så mycket.
Hon var så vacker.
Börja med de här.
Varje påse är en dos.
Åk inte fast.
Och framför allt, försök inte lura mig.
Följ reglerna så kommer du inte att ha några problem.
Kom igen.
Tänker du dela ut det gratis?
Priserna då?
Syntetisk och äkta, 10 euro.
Orange, 60 euro.
Bara kontanter, inga lunchkuponger. Stämmer det?
Din viktigpetter.
Stick nu.
-Jag sa "Hashem". -Nej, du sa "pashem".
Jag orkar inte läsa mer.
Jag fattar ingenting.
-Jag vill ändå inte ha nån bar mitzva. -Ditt val.
Men så länge du bor här får du följa mina regler.
Fortsätt.
Älskling, det är jag.
-Hej! -Titta vad jag har.
Eyeliner, ögonskugga, läppstift.
-Som nya. -Vad fint!
-Jag städade badrumsskåpet. -Vad bra.
Det finns en massa prover. Krämer, parfymer…
Jag har lådorna fulla.
Hämta Babu.
Vem är det där?
Hej, jag heter Lola.
Momo.
"Momo."
Vad söt.
Ja, jättesöt.
Vill du byta?
Jag behåller Babu och du tar honom.
Min älskling! Hej, lilla gubben!
Kom till mamma!
Har du sovit gott?
Du och jag ska ha kul idag, okej?
Hur orkar du?
Akrobatövningar hela natten och mamma hela dan!
Jag måste visa hans…
…jäkla morsa att vi klarar oss utan henne.
Vad gör du?
-Inte idag. -Kom igen, gumman. Kom!
Kom, så dansar vi! Motion är bra för hjärtat.
Jag är inte på humör idag.
Du har alltid lust, men inte jag. Jag orkar inte.
Kom. Ja!
-Här har vi henne! -Ja, nu kom jag igång…
Titta, titta! Bra!
Jättebra!
Nej!
Ge mig den. Jag behöver den på jobbet.
Snälla nån!
Nej!
Varför hjälper inte Iosif till?
Han torkade disken igår.
Idag är det din tur.
Här.
Vad gör du? Var försiktig!
Okej…
Det är för varmt. Stick och lek med de andra.
Passa!
Vad har hon för nummer på armen?
-Vem? -Kärringen.
Det är en kod.
Vad står den för?
Det är en täckmantel.
Hon låtsas ha ont i ryggen, en massa krämpor,
men hon är hemlig agent.
Kontraspionage.
Hennes högkvarter är här i huset.
Hon använder koden för att komma in.
Är det sant?
Jag lovar. Jag såg henne gå ner i källaren en natt.
Det är som Batmans grotta.
-Vart ska du? -Stick och brinn.
Madame Rosa, jag har hittat honom.
Skvallrar du, skär jag halsen av dig.
Var har du varit?
Följ med mig.
-Vart ska vi? -Gå.
Hamil, det blir allt svårare att uppfostra barn i det här kvarteret.
Sant.
Men jag kunde inte säga nej till en vän som doktor Coen.
-Smaka. Färska från Algeriet. -Nej, tack.
Momo! Kom hit. Vill du ha?
-De är äckliga. -Nej…
Jag tänkte att han kunde hjälpa till lite då och då.
Så att han har nåt att göra i sommar.
Affärerna har inte gått bra på sistone.
Bara några gånger i veckan, inte varje dag.
Och bara om ni kommer överens.
Okej.
Var är du ifrån?
Han är muslim, från Senegal.
Går du till moskén?
Han är sån. Han behöver vägledning.
Det vore bra för Momo att umgås med er.
Signore Hamil, ni är den mest respektabla man jag känner.
Madame Rosa…
…ni vet att era blickar och er röst lätt kan bedra.
Bedra? Struntprat!
Om pojken jobbar bra, kan ni ge oss en liten slant.
Hur mycket då?
Gud i himlen, det bestämmer ni!
Vad vet jag?
Kom hit på måndag, okej?
Nala!
Från och med nu är Libertà-kvarteret hans.
Va?
Han drar in mer på en vecka än du på en månad.
Jag har slitit i åratal, och den här snorungen…
Och?
Dra in lika mycket som han, så kan jag tänka om.
Hit med mobilen och stick nu.
Den är inte för att spela på.
Den är för jobbet.
Alla våra kunders nummer finns i den.
Jag räknar med dig.
Ja, signore.
Din lilla skit!
Momo, kom hit!
Vad skriker du för?
Skynda dig!
Kom!
Skynda på!
Vad är det?
Kolla!
-Vad gör hon? -Vet inte. Hon satt så här.
Som en mumie.
Hallå!
Är det nån där?
Vad gör du?
Gör det med mig.
Är ni inte kloka? Vad håller ni på med?
Ser ni inte att det regnar?
Det är du som inte ser.
Det gör jag visst. Är du dum, eller?
Gå in, genast!
Du är sen.
Ta lådan med tändare och stapla dem där. Kom igen.
Var är du från, Mohamed?
Kalla mig inte Mohamed. Jag heter Momo.
Vad är det för fel på Mohamed? Det är fint.
Jag gillar det inte. Det är långt.
Som du vill.
Jag är från Diourbel.
Nära Dakar.
Är det en stor stad?
Vet inte.
Jag åkte därifrån när jag var liten.
Kom hit.
Kom.
I början sålde jag mattor och antikvariska böcker.
Jag hade två anställda.
Nu säljer jag bara plastprylar.
Kom hit. Hjälp till.
Ta tag här.
Visst är den vacker?
Vacker och full av historia.
Jag har velat restaurera den, men det har inte blivit av.
Nu kan du hjälpa mig.
Kom.
I Koranen är lejonet en symbol för styrka, tålamod och tro.
Du är väl troende?
Tro är som kärlek. Det måste man komma ihåg som muslim.
Jag visste inte ens att jag var muslim.
-Jag fick veta det när jag gick i skolan. -Gick?
De kastade ut mig.
Varför då?
Jag stack en mobbare i halsen med en penna.
Momo…
Språket…
Språket är det bästa vapnet.
Man behöver inte sticka nån i halsen.
Jag gör på mitt vis.
Momo, vad håller du på med?
Du väckte oss alla med ditt oväsen!
Babu blev rädd.
Babu, det var bara en lejoninna.
Lejoninna? Är du hög?
-Vad fan säger du! -Madame, han är hög!
Du skulle bara våga.
Du skulle bara våga!
Det är din lejoninna.
Den jag känner till, eller hur?
Ja.
Men nu besöker hon väl bara dig?
Du säger väl inte till folk att hon kommer att klösa dem?
Nej, jag är inte dum.
Och ni leker tillsammans.
Hon slickar mig i ansiktet.
-Hon tar hand om mig. -Allvarligt?
Han är inte klok.
Momo, kan du gå ut en stund?
Jag berättar om allt han ställer till med, och vad gör du?
Du försvarar honom?
Det här är inte klokt!
-Lugna dig. Hör på mig. -Nej, du ska höra på mig.
Du säger att jag med mitt svaga hjärta ska ta det lugnt.
Sen ber du mig ta hand om en ligist?
Rosa, han är ett barn.
Vad för slags barn? Han är onormal.
Han är genomrutten.
Det är inte hans fel. Han har ärvt det.
Från sin mor eller far… Vem vet!
Han skulle kunna skära halsen av mig mitt i natten, eller skada barnen.
-Jag vet vad han är kapabel till! -Nu räcker det!
Håll tyst!
Hur kan du säga eller ens tänka nåt sånt?
Med tanke på allt du varit med om…
Jag menade bara att han har sitt eget sätt att tänka.
Jag spottar inte på nån.
Du gör mig verkligen en tjänst.
Jag vet att det är svårt för dig.
Men snälla, Rosa…
Du är intelligent. Vad är du rädd för? Lejoninnan?
Det är bara hans behov av beskydd, ömhet, kärlek.
Vad ska jag göra åt det?
Ska jag slicka honom i ansiktet vid läggdags?
Fattades bara det, en lejoninna…
Tack.
-Kom, vi går. -Jag vill se.
Det finns inget att se. Vi går runt.
Gå.
Gå upp. Jag kommer strax.
Vad gör du här?
Vad vill du?
Vad är det här för ställe?
Ut med dig! Gå hem! Gå!
Nej.
Jag vill inte ha nån här. Ingen!
Stick!
Jag gillade också att rita i din ålder.
Får jag se?
Där nere…
…känner jag mig trygg.
Varför då?
Det bara är så.
Du får stanna så länge du vill.
Du kan sova i Iosifs rum,
så har du mer plats.
Om du vill.
Lägg av! Jag vill sova.
Sluta, sa jag! Du väcker Babu.
Hallå.
-Vad är det? -Inget. Låtsas inte som om du bryr dig.
-Berätta, annars får du stryk. -Jag saknar min mamma.
Glöm det.
Jag vill träffa henne.
-Hon vill inte ha dig. Hon övergav dig. -Det är inte sant. Hon kommer tillbaka.
Varför är du så taskig? Saknar inte du din mamma?
Min mamma övergav mig inte.
Hon dog.
Hon ville sluta fnaska och pappa blev arg.
Jag var sex år.
De bästa åren i mitt liv var med henne.
Där ser du. Vi är likadana.
Du saknar henne också.
Vi är inte alls likadana.
Sov nu. Annars får du stryk.
Kom igen. Smaka, din fegis.
Jag är inte feg. Jag föredrar tillagad fisk.
Tillagad fisk har ingen smak.
Bete dig som en man.
Visst är det gott?
Här.
För de första två månaderna. Roa dig nu.
Tack.
Kom.
Gillar du den? Den är din.
HASTIGHET
Jag är ung och har hela livet framför mig.
Det vet jag.
Jag tänker inte fjäska för lyckan.
Kommer den, är det bra.
Om inte, vem fan bryr sig?
Vi är inte av samma ras.
Var försiktiga, ungar.
Ja. Fånga mig.
Fånga mig!
Vad röker du?
-Jordgubbssmak. -Jordgubb?
-Tycker du inte om det? -Blås åt ett annat håll.
Vad äckligt. Jordgubb?
Rök ska lukta tobak, inte fruktsallad.
Jag kommer aldrig att kunna sluta.
För att du inte har disciplin.
Det har jag aldrig haft.
Vart ska du?
Toaletten.
Lola bodde en trappa ner.
Som man hade hon varit proffsboxare i mellanvikt.
Folk i kvarteret respekterade henne,
för jävlades man med henne fick man på käften.
Vad är det?
Pappa kom ihåg min födelsedag.
-Det är väl bra? -Nej.
Det är bara en ursäkt. Han vill träffa Babu.
Han vill ha barnbarnet, men inte dottern.
Så fan heller att vi åker till Galicien.
Var håller hon hus?
Jag ska gå och kolla.
Vi två mot Momo.
Passa er. Jag ska ta er.
Gör det, då! Du kan inte. Vi är för snabba.
Momo, jag kan inte hitta henne. Följ med.
Gå ditåt, så går jag hitåt.
Raring?
Var är hon?
Raring?
Madame Rosa?
Raring?
Madame Rosa?
Madame Rosa!
Hör du mig?
Vad gör du här?
Se vad jag hittade.
-Mina skor. Ja, får jag dem. -Raring?
Raring?
Vart tog du vägen? Du bara försvann.
Vad…
Det är varmt. Hon ville bara ha frisk luft. Eller hur?
Så klart.
Det är sant.
Säg till nästa gång bara.
Vi blev oroliga.
Förlåt.
Bäst vi går. Klockan är mycket.
Du är rätt bra på det där.
Jag brukar vara bra på sånt jag inte gillar.
-Då borde det gå bra i skolan. -Förutom det.
Har du varit gift, signore Hamil?
Ja.
Jag hade en jättevacker fru.
-Var är hon? -I himlen.
Må hon vila i frid.
Känner du dig inte ensam?
Jag har mina mattor och böcker.
Dem kan du ju inte krama.
Vart vill du komma?
Du är gammal och ensam. Madame Rosa är gammal och ensam…
Försöker du para ihop oss?
Varför inte? Ta hit henne och pussa henne.
Då slipper jag henne.
Vad generöst av dig.
Men jag kan inte gifta mig med en judinna.
Madame Rosa är inte judinna längre. Hon är bara gammal.
Som gammal är man för självisk för att leva med nån.
Jag försökte i alla fall.
Och det uppskattar jag.
Madame Rosa?
-Madame Rosa! -De är i trappan!
Vilka då?
-Öppna dörren. -Gå din väg.
-Släpp in mig. -Hämta resväskan.
Hämta Lola! Fort! Madame!
Tyst!
Momo, vad pågår?
Hon svarar inte och vill inte öppna.
Raring? Öppna dörren.
Vad gör du därinne?
-Trappan. -Raring?
-Trappan… -Vad tar det åt dig?
-Trappan… -Nej, lugna dig.
Det är ingen fara. Oroa dig inte, det är jag.
-Trappan… -Momo.
-Ring doktor Coen. -Okej.
Rosa mår bättre.
Hon är lugn och tänker klart igen.
Vad är det för fel?
Jag vet inte. Det kan vara vad som helst.
Hon är trött.
Jag måste boka in en datortomografi.
Undersöka hennes hälsa. Blodet, syret…
Det cirkulerar inte som de ska.
Och så…
…måste jag ta hand om dig.
Mig? Jag trivs här nu.
Kommer hon att bli bättre?
Jag vet inte.
Vi kanske ska be.
Jag tänker be.
Gör det. Jag ska se hur hon mår.
Madame Rosa, vad gör du här nere?
Gå och lägg dig. Det är kallt.
Nej, jag mår bra. Oroa dig inte.
Jag ville inte ligga kvar i sängen.
Och när jag är här nere kan jag sitta och fundera…
Iosif säger att det är din Batmangrotta.
Det ligger nåt i det.
I Auschwitz gömde jag mig under golvbrädorna.
Det var min fristad.
Precis som här. Jag var i din ålder.
Housewitch?
Det säger inte dig nåt.
Lika bra det.
Bry dig inte om vad jag säger.
Jag är gammal nu.
Kom hit.
Jag köpte det på en marknad för länge sen.
Det är mimosa. Ser du?
Före kriget hyrde mina föräldrar ett hus med trädgård som den här, nära Viareggio.
På våren slog mimosaträden ut i en explosion av gula blommor.
De var så vackra att jag grät.
Jag kan offra alla minnen för att få behålla just det.
Momo, vad som än händer vill jag inte sluta på sjukhus.
Jag säger det till dig, för även om du är tuff
och ibland en liten skit,
vet jag att du håller ditt ord.
-Inte ens om det blir nödvändigt? -Nej!
Jag vet hur läkare är.
De torterar en för att få en fin medalj.
De experimenterar med en. Tro mig. Jag har upplevt det.
Jag vill inte gå igenom det igen.
Lova.
Jag lovar.
Säg det på hebreiska. Det är bättre.
Herem.
Jag vill också gå i skolan.
Men Rosa säger att jag skulle åka fast.
För jag är här illegalt.
Lyckost.
-Sover hon? -Jag vet inte.
Med tiden gick det allt mer upp och ner för madame Rosa.
Vissa dagar var hon klar i huvudet
och kunde laga karp på judiskt vis utan att ställa till det.
Andra dagar slöt hon sig i sin egen värld och slutade prata.
Jag passade på att skaffa nya kunder.
Jag går nu.
Vi ses.
Hur går den där låten?
Babu kan den. Jag kan den inte.
Jag kommer sakna dig.
Inte jag.
Jag får rummet för mig själv.
Jag sa att hon skulle komma tillbaka.
Jag saknar honom också.
Vi får glädja oss för hans skull.
Det är när man ger upp hoppet…
…som bra saker kan hända.
Det är en tröst.
Hettan är inte luftkonditioneringens fel.
Var försiktig!
Har jag berättat om Les Misérables?
Hur Victor Hugo lär oss att allt är relativt.
Särskilt gott och ont.
Det beror på vilka man möter och hur man lyssnar på dem.
Momo, jag vet vad du gör i skolan och kvarteret.
Vad pratar du om?
Jag känner till dem du träffar och killen du jobbar för.
Du tror att de är din familj nu,
att det är det bästa valet för livet framför dig.
Det är det inte.
Ska du anmäla mig?
Absolut inte.
Det skulle inte förändra dig. Tvärtom.
Jag vill att du tar ansvar.
Vad fan vill du? Du är inte min pappa!
Jag behöver inte dig!
SAMHÄLLETS OLYCKSBARN
Jag har nåt viktigt att säga.
Jag har tackat ja till pappas inbjudan.
Jaså?
Vi åker till Galicien så att han får träffa Babu.
Är du säker?
Inte alls.
Vad har jag sagt? Ingen mobil vid matbordet.
Det är inte min. Min är i vardagsrummet.
Vems mobil är det då?
Var har du stulit den?
Ge mig den. Kom igen.
Jag tänker inte ge dig ett skit. Det är min mobil.
Hur fick du den?
Jag fick den för att jag langar.
Gillar du inte det, kan du dra åt helvete.
Momo!
-Momo! -Låt honom vara.
Det tjänar inget till.
Jag vet inte hur lång tid hon har kvar.
Men jag gjorde det enda jag kunde.
På sjukhuset kan Rosa få den vård hon behöver.
Hon kan inte stanna här.
Hon kommer att förlora medvetandet allt oftare.
Hon behöver bli omhändertagen, om nåt skulle hända. Förstår du?
Ja.
Det är enda lösningen.
Jag förstår.
Naturen vet inte vad som är bäst. Den gör saker utan rim och reson.
Ibland är det blommor och djur…
…och ibland en gammal tant som inte får lämna sjukhuset.
Men jag hade gett madame Rosa ett löfte.
Hon litade på mig.
Hej.
Vem är du?
Momo. Låtsas du inte känna igen mig?
Jag vet att du är arg.
Jag vet vad du vill. Jag är inte dum.
Jag kommer tillbaka. Jag hjälper dig.
Men då måste du hjälpa mig, för jag klarar det inte själv.
Okej?
Jag hörde om tanten.
Kom.
Kom nu, så går vi!
Det är sånt man har vänner till.
Känn dig som hemma.
Min son skulle komma.
Det är hans födelsedag.
Vi har inte setts på en månad. Jag såg fram emot det.
Men hans jäkla mamma följer aldrig reglerna.
Först lovar hon nåt, sen kommer hon med ursäkter.
Vi har båda haft en skitdag.
Så nu firar vi!
Sätt dig.
Sover du? Sätt dig.
Skål för oss.
Sluta tänka på det. Gå vidare.
Här.
Vad är det här?
Allt är där.
Jag fattar inte. Ska du sluta?
Vet du vad ditt problem är?
Du tror inte att du förtjänar respekt.
Slutar du, kan du inte räkna med mig.
Räkna inte med nån.
Förstått?
Förlåt.
Är det för mycket?
-Pappa älskar rött. -Du är jättevacker.
Stanna hos doktor Coen. Lovar du?
-Oroa dig inte. -Okej.
GERIATRISK AVDELNING
Jag tar dig härifrån, men ställ inte till med nåt.
Jag orkar…
Jag orkar inte längre.
Vad fridfullt.
Vad?
Vi måste gå.
God morgon.
Kommer de tillbaka?
Nej.
-Drick nu. -Nej.
Du måste dricka.
Jag har en sak till dig.
Blunda.
Vem ska öppna mina ögon igen?
Blunda inte då.
-Vad är det? -Mimosa.
Vad vacker den är.
Så vacker.
Jag kunde inte hitta riktiga.
Det är den finaste present jag nånsin fått.
Du är en snäll pojke.
Om du vill, kan du få bo hos mig.
Vi kommer att trivas ihop.
Sätt dig, så ska du få vatten.
Momo?
Jag sa ju åt dig att stanna hos doktor Coen.
Momo?
Vänta! Vart ska du?
Momo?
Momo!
Stanna!
Öppna dörren.
Öppna! Vad håller du på med?
Vad pågår? Öppna dörren!
Vi väntar där borta.
När du får slut på ord
Är jag här
Kanske de enda ord du behöver är
Jag är här
När du kämpar för att överleva
Och accepterar det omöjliga
Ingen tror dig
Men det gör jag
Jag vet inte
Vad som väntar imorgon
Men om du vill Om du vill ha mig
Är jag här
Ingen hör dig
Men det gör jag
När du går vilse
Är jag här
Du flyr eller värjer dig
Jag är här
När osynlighet
Är värre än döden
Ingen ser dig
Men det gör jag
Jag vet inte
Vad som väntar i morgon
Men om du vill Om du vill ha mig
Är jag här
Ingen ser dig
Men det gör jag
Kärlek behöver magi och verklighet
Men ibland behöver man bara
Det som redan är där
I livet som väntar
Jag vet inte
Vad som väntar i morgon
Men om du vill Om du vill ha mig
Jag är här
Ingen ser dig
Men det gör jag
Ingen tror dig
Men det gör jag
Denna film spelades in under covid-19-pandemin.
Tack till medverkande och scenarbetare för deras insatser.
Undertexter: Gabriella Ekbom