Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dobrý den. Jmenuji se Marisela Escobedo Ortizová.
Jsem matka Rubí Marisol Fraire Escobedové.
Teď už se ničeho nebojím.
Nebojím se smrti, což je to nejhorší, co by se mi mohlo stát.
Jednala jsem s úřady, s guvernérem,
s kýmkoliv, na koho jsem narazila.
Ať je má dcera kdekoliv,
měla by vědět, že ji miluji
a že nepřestanu, dokud se jí nedostane spravedlnosti.
PŮVODNÍ DOKUMENT NETFLIX
Tu strast a utrpení nikomu nepřeji.
Ciudad Juárez bylo prohlášeno nejnebezpečnějším městem světa.
Být ženou v tomto městě znamená rozsudek smrti.
Má dcera zmizela,
ale já hájím ji i její práva.
VRAH NEJVYŠŠÍ TREST
Trápila se tím hodně?
Ano.
- A co vy? - Byl jsem stále s ní.
Mariselo, věz, že podporujeme tvůj boj!
K jejímu pátrání se připojily tisíce lidí v zemi.
Nikdy nebude mít klidný spánek.
Najdu ho, i kdybych měla hledat celý život.
Marisela bojuje za spravedlnost pro svou dceru.
Muži, kteří jsou zvyklí páchat násilí na ženách,
pochopí, že rozsudky nejsou jen na papíře.
ODMĚNA 250 000 $
Jsem Juan Manuel Fraire Escobedo.
Je mi 42 let.
Pocházím z Ciudadu Juárez, Chihuahuy.
SYN MARISELY ESCOBEDOVÉ
Jsem syn Marisely Escobedové.
Doma nás bylo sedm.
Máma, táta, Rubí, Pablo, Jessica, Alejandro a já.
Od nejmladší k nejstaršímu.
Vzkažte něco svému synovi.
Jsem velmi šťastná, Bůh mu žehnej. Přeji mu to nejlepší.
To je všechno, nepřehánějte to.
Naše rodina držela hodně při sobě.
Když jsem musela do práce, má nejstarší dcera vařila
a kluci dohlíželi na své sestry,
protože jsem jako sestřička pracovala v noci.
Mám rád všechny své sourozence,
ale Rubí jako nejmladší byla naším mazánkem.
Bral jsem ji všude s sebou, protože oba rodiče pracovali.
SYN MARISELY ESCOBEDOVÉ
Rubí byla naprosto bezstarostná.
Byla nejmladší a my jsme jí zpívali.
Zpívali jsme jí, i když byla starší, abychom ji popichovali.
Byla hodná, chytrá,
krásná v očích mých i mnoha ostatních.
A pak přišla do puberty.
Máma si právě otevřela obchod se dřevem a nábytkem.
DŘEVO A JINÉ MATERIÁLY
Jednou se tam ukázal týpek, který hledal práci.
Měl ženu a dceru a potřeboval pracovat.
Máma mu řekla, že nikoho nepotřebuje,
ale chtěla mu pomoct, tak ho ten den nechala pracovat.
Nakonec tam zůstal.
Byl to Sergio.
Mé neteře studovaly v USA, V El Pasu.
MARISELINA SESTRA
Ale jedny prázdniny se Rubí vrátila k mé sestře do Ciudadu Juárez.
Má dcera chodila všude se mnou.
Někdy chodila i do obchodu s nábytkem.
A tak se setkala s tím mužem, Sergiem Rafaelem Barrazou.
Sergio byl o osm nebo devět let starší než ona.
Tehdy mu bylo 20, 21 a Rubí pouhých 13.
Ten vztah jsem neschvalovala.
Radila jsem se s právníkem
i s vědomím, že ona proti němu nepodepíše žádné místopřísežné prohlášení.
Nakonec ji k sobě nastěhoval.
Přiměl ji zůstávat v bytě celý den,
a tak ji izoloval od zbytku její rodiny.
Bála jsem se, že mě dcera začne nenávidět,
kdybych se postavila mezi ni a jejího milovaného.
Rozhodla jsem se tedy nezasahovat,
ale dohodli jsme se, že její sourozenci se s ní budou dál stýkat.
Vždy jsem s ním dobře vycházel, chtěl být jeho přítelem.
Pro sestru jsme chtěli něco lepšího, ale ona si vybrala jeho.
Člověk se nikomu do života plést nemá.
O rok dva později Rubí otěhotněla.
To těhotenství ji znovu spojilo s mou matkou.
Narodila se holčička,
ale Sergio byl nezaměstnaný a měl hluboko do kapsy.
A tak jim máma pomáhala.
Přicházela k nám a odcházela dlouho po setmění.
Napadlo mě, že zřejmě nemají peníze,
protože Rubí jedla výhradně u nás.
Každý večer jsem jí dávala peníze, 50 nebo 80 pesos.
Hned jsem jim půjčila byt, který jsem užívala jako sklad.
Vyklidila jsem ho a dala jim ho k užívání.
Zdálo se, že vše je v pořádku.
Jednou jsem zašel k nim do bytu,
ale oni tam nebyli.
Máma ji hledala u Sergiovy matky.
Přišli jsme tam
a našli tam Sergia s jejich dcerou.
Ale Rubí tam nebyla.
To nás vyděsilo, protože Rubí se bez dcery nehnula.
Sergio přišel otevřít. Zeptala jsem se ho na svou dceru
a on řekl, že odešla s nějakým jiným mužem.
To bylo nepravděpodobné. Zeptala jsem se na jeho jméno.
Nechtěl nám ho říct.
Nikam to nevedlo, a tak jsme odešli.
Vrátili jsme se den nato,
ale Sergio tam nebyl. Zmizel.
Měl jsem z toho hrozný pocit.
Něco tam nehrálo.
PROSINEC 2008
Jako její matka jsem ji začala ihned hledat.
Nastal poplach. Něco se jí muselo stát.
Ti všichni jsou napojeni na organizovaný zločin.
Prezident Felipe Calderón tvrdí, že Mexiko není zkrachovaný stát,
ani přes rostoucí moc drogových kartelů.
Úředníci z kanceláře státního prokurátora Chihuahuy
prováděli razie v barech a kavárnách Ciudadu Juárez.
Zatkli tři muže obviněné z obchodu s lidmi,
kteří nutili ženy…
Juárez měl velký problém s pohřešovanými ženami.
Takže to bylo velmi pravděpodobné.
Když jsme začali hledat Rubí,
strávili jsme mnoho nocí hledáním v barech v centru
a v nevěstincích.
Viděli jsme tam pracovat dívky teprve 14, 15, 16leté…
jako prostitutky.
Hledali jsme všude možně.
Občas i na velmi nebezpečných místech.
Doufal jsem, že ji najdeme.
Chtěl jsem ji najít v jednom z těch podniků.
Ale slehla se po ní zem.
Než jsme mohli podat hlášení na policii, trvalo to mně a mámě měsíc a půl.
Policajti tvrdili, že odešla.
Prý nenašli známky ničeho nekalého.
Byla jsem věčně ve stresu. Byla to muka.
STÁTNÍ VYŠETŘOVACÍ SLUŽBA ODD. POHŘEŠOVANÝCH
To pátrání jsem iniciovala já sama.
Bylo to utrpení. Podstoupila jsem martyrium,
jen abych mohla podat hlášení o pohřešované osobě.
OKRESNÍ PROKURÁTOR STÁTU CHIHUAHUA - SEVER
Mluvila jsem s příbuznými. Řeknu vám to později.
- Poskytnete interview? - Jistě.
Pracovala jsem jako okresní prokurátorka státu Chihuahua
v letech 2004 až 2010.
Měli jsme oddělení pohřešovaných…
OKRESNÍ PROKURÁTORKA CHIHUAHUY
…a zahájili jsme vyšetřování v případu Rubí.
Na začátku února vznikla iniciativa
rozšiřovat letáky s fotografiemi tehdy pohřešovaných žen.
BEZPEČNÝ KORIDOR PRO ŽENY
ODMĚNA 1 500 000 $ HLÁŠENÍ JE DŮVĚRNÉ
Naše rodina se o tom doslechla a rozhodli jsme se připojit.
Přinesli jsme vlastní letáky a rozdávali je.
POMOZTE NÁM JI NAJÍT
Šli jsme do Čtvrti 16. září,
kde bydlel Sergio Rafael Barraza,
a nabídli jsme odměnu všem, kdo by měli informace
o Rubíině zmizení.
Říkal jsem mámě: „Někdo se ozve.“
„Jestli se něco stalo, někdo promluví.“
Jednou nám zavolal jeden mladík,
že má informace o tom, co se stalo Rubí.
Tento mladík bydlel poblíž Sergia.
Zavolal mámě a požádal ji, aby se sešli osobně,
že má důležitou informaci.
Báli jsme se s ním sejít. Přišlo nám to nebezpečné
kvůli odměně, kterou jsme nabízeli.
On nastoupil do auta, celý vyděšený,
a řekl, abychom odjeli.
Zeptal se, jestli jsem Rubíina matka, a já přitakala.
Třásla se mu čelist, jak byl vynervovaný.
Řekl: „Musím vám říct něco strašného.“
A potom začal mluvit.
Byl zrovna v té čtvrti
s partou přátel.
Přišel tam Sergio Rafael, celý rozčilený,
a chtěl, aby mu někdo pomohl odtáhnout nábytek.
Řekl, že mu jde pomoct jeho bratr Andy Alonso Barraza Bocanegra
a ještě někdo.
Po pár hodinách se Sergiův bratr vrátil a prohlásil,
že jeho bratr zabil svou dívku Rubí.
Sergio Rafael dorazil brzy nato,
tak se ho kluci ptali, jestli je to pravda.
Řekl, že ano, že ji zabil.
Že její tělo hodili na skládku.
Že ji dal do popelnice
a spálil ji.
Zeptala jsem se toho kluka, proč mi to říká.
Jeho sestru prý zavraždili
a jeho matka ho pobízela, aby se nebál a promluvil.
Máma nás všechny svolala
a řekla nám to se slzami v očích.
Bylo to drsné procitnutí.
Konečně jsme věděli, co se stalo, ale museli jsme najít důkaz.
Váhal, ale moje máma ho přemluvila, aby podal výpověď.
Přiměla ho svědčit.
Když konečně souhlasil, věci se daly do pohybu.
Případ byl oficiálně otevřen a byli k němu přiděleni policisté.
Až teprve potom to začali brát vážně
a konečně začali s pátráním po těle mé dcery.
Nedala jsem jim pokoj,
protože jsem věděla, že beze mě by pro ni nikdo nic neudělal.
S touto novou informací zahájili oficiální pátrání
po Rubíiných ostatcích.
Jako první začala hledat naše rodina
spolu s přáteli, kteří přivedli dobrovolníky.
Stále jsme doufali, že je to všechno lež.
Do té oblasti házejí lidi kosti a prasečí a kravský lůj.
Je to skládka zvířecích zbytků.
Pro mě to bylo hodně drsné,
ale moje sestra vypadala tak odhodlaně.
Nechtěla jsem přestat, dokud ji nenajdu.
Nic jsme nenašli.
Ani stopu, která by naznačila,
že tam sestra je.
Nemůžete vyšetřovat vraždu, když nemáte tělo.
Marisela věděla, že jediný, kdo něco ví…
PRÁVNÍ ZÁSTUPKYNĚ RODINY ESCOBEDOVÝCH
…o tom, co se stalo Rubí, kde je její tělo
a kde je její vnučka, byl Sergio.
Ale ten byl na útěku, skrýval se.
Našla ho moje máma,
ne policie. Bylo to jen díky jejímu pátrání.
Někdo mámě tu informaci prodal.
Telefon do domu, kde Sergio bydlel.
A o dva dny později byli na cestě do Fresnilla.
Máma, její partner, můj strýc Ricardo a čtyři policisté.
Obvinila ho z ilegálního držení své vnučky.
Podle zákona potřeboval Rubíino svolení, protože Rubí byla stále brána jako živá.
Takže šlo o muže, který překročil státní hranice s nezletilou.
Sergia zatkli za únos nezletilého dítěte
a on ihned řekl policii,
že ví, proč ho zatkli, že je to kvůli Rubí.
„Já to nebyl. Já ji nezabil.“
Policie Chihuahuy našla a zatkla Sergia Rafaela Barrazu Bocanegru,
který se přiznal k vraždě Rubí Marisol.
Detektivové byli zkušení profesionálové
a donutili ho prozradit místo s Rubíinými ostatky.
Odvezli Sergia zpět do Ciudadu Juárez.
Přiznal se, že ji zabil a nechal ji u Camino Real,
poblíž vepřinců.
Údajný vrah Rubí Marisol
dovedl policisty k místu s ohořelými ostatky.
Hledali jsme Rubíino tělo všude,
ale nic jsme nenašli, dokud on to místo neoznačil.
Tu oblast pročesali,
až konečně narazili na Rubíiny ostatky.
Kdyby tam Sergio policajty nedovedl, nikdy bychom ji nenašli.
A to až do dnešního dne.
Až mnohem později jsme zjistili,
že tři dny před vraždou ho Rubí nadobro opustila.
Asi konečně pochopila,
že nebyl tím, za koho ho měla.
Řekla mu, že od něj odchází, a on ji zabil.
Zabil ji.
Po tom pátrání
jsem celé dny chodila sama tou oblastí
a hledala ještě něco z těla své dcery.
Ten den pro mě vymezuje „před“ a „po“.
Vidět matku, jak tam sbírá kosti…
Jednu její kost jsme našli, zřejmě její obratel.
Maličkou kůstku, nic víc.
Byly to dny plné hrůzy.
Došlo mi, že kdyby se se mnou něco stalo,
ten muž by se vrátil na ulici.
Nechápal jsem, proč to musí být hrob mé sestry.
Násilné trestné činy vůči ženám se v Ciudadu Juárez vymkly kontrole.
O problému pohřešovaných žen
se začalo poprvé mluvit v 90. letech.
Později vešly ve známost jako „Mrtvé ženy z Juárezu“,
protože termín „femicida“ tenkrát nikdo plně nechápal
ani neznal jeho význam a podstatu.
Policejní spisy otevřené před zhruba deseti lety
zůstávají dodnes nevyřešené.
Dějiny Juárezu jsou také nekonečnou historií
vražd žen, které pokračují.
SPRAVEDLNOST
Po Sergiově zatčení
dostala Marisela do péče svou vnučku.
Proces měl začít.
Měl být prvním mužem souzeným podle tohoto nového systému.
Mnozí v Mexiku nevědí, že kontradiktornost
byla poprvé použita v Chihuahue v boji s beztrestností u vražd žen.
A jedním z těch případů byl ten Rubíin.
Máma mi opakovala: „Nedovolím, aby se z Rubí stala statistika.“
„I kdyby mi to mělo zabrat celý život, nedopustím to.“
Týden před tím začala pochodovat od úřadu prokurátora…
k budově městského soudu.
Marisela Escobedo Ortizová s žalem v srdci
kvůli kruté vraždě své dcery svým zetěm už přes týden pochoduje
a žádá, aby proti údajnému vrahovi bylo vzneseno co nejvíce obvinění.
- Jaké jsou vaše požadavky? - Nejvyšší trest pro vraha.
S nižším rozsudkem se nespokojím.
Nejenže zabil mou dceru, ještě zničil jednu rodinu.
Nechal mou vnučku bez matky a upřel mé dceři právo na život.
NEJVYŠŠÍ TREST
- Další den, paní? - Ano, další.
- Kolik ještě dní? - Dva dny, až do pátku.
Nastal čas procesu, naplánovaného na pondělí v 10.00.
DUBEN 2010
Jsem Noel Rodríguez. Pracuji pro kancelář prokurátora.
Účastnil jsem se vyšetřování a vedl argumentaci při procesu…
VEŘEJNÝ ŽALOBCE
…v případu Rubí Marisol Fraire Escobedové.
Prosím povstaňte.
Vešli jsme do soudní síně
a pamatuji si jen, že všude bylo plno kamer.
Sergiova rodina seděla na jedné straně síně,
a Marisela spolu se stoupenci jako my na druhé.
Svědci byli předvoláváni podle míry svého zapojení,
počínaje svědectvím paní Marisely Escobedové.
Víte, proč jste byla předvolána svědčit před tímto soudem?
Ano, vím.
SVĚDKYNĚ
Mám svědčit ohledně vraždy své dcery Rubí Marisol Fraireové.
Vkládám ve vás plnou důvěru.
Věřím, že si spis prostudujete a učiníte správné rozhodnutí.
Pak jsme vyslechli svědectví místních policistů zabývajících se případem.
MĚSTSKÝ POLICISTA
Odpověděli jsme na telefonát z ústředního dispečinku.
Měli jsme jet na stanici Delicias za žalobcem.
Při rozhovoru nám sdělil,
že za ním přišel domů jeho nevlastní syn,
velmi rozrušený,
protože právě zabil svou ženu.
Pamatujete si jméno tohoto žalobce?
Rafael Gómez.
Když Sergio Rafael spáchal ten zločin, požádal o pomoc s odstraněním těla.
Za tím účelem si půjčil auto svého otčíma.
Když se jeho otčím vrátil domů a zjistil, co se stalo,
rozhodl se informovat policii.
Když jste mluvil s policisty, co jste jim řekl?
OTČÍM SERGIA BARRAZY
- Jen že ji uhodil. - Kdo uhodil koho?
Že Sergio uhodil Rubí. Policie to šla zkontrolovat,
ale na té adrese nikoho nenašli.
To je všechno. Víc toho nevím.
Bylo jasné, že pozměnil svou výpověď,
aby kryl svého nevlastního syna a pomohl mu.
Podrobili jsme ho křížovému výslechu
a bylo jasné, že vypovídal v zájmu svého nevlastního syna.
Chce obhajoba provést křížový výslech?
- Ano. - Tak prosím.
SOUDKYNĚ
- Šel jste do toho domu? - Ano.
- Žádné tělo jste nenašel, že? - Přesně tak.
- Objevil jste tam krev? - Krev? Ne.
VEŘEJNÝ OBHÁJCE
- Prohledali jste celý dům? - Ano.
- Našli jste nějaké nábojnice? - Ne.
- Obhajoba končí. - Děkuji vám.
Utajený svědek dosvědčil,
že ten den tam přišel Sergio
a řekl jim, že zabil svoji přítelkyni, s níž žil.
- Vaše celé jméno, prosím. - Angel Gabriel Valles Maciel.
Co ještě dodáte k tomuto sledu událostí?
Sergio nám řekl, že zabil svoji ženu.
Že ji spálil.
A že ji s bratrem odvezli ke Camino Real,
za vepřince.
Jak to víte?
Řekl nám to.
Seděli jsme u ohně a on nám řekl, co udělal.
Poté forenzní antropologové a archeologové
potvrdili výpověď utajeného svědka.
FORENZNÍ ARCHEOLOG
Ty kosti jsou lidské.
Patří jediné osobě, mladé ženě.
Našli jste na těch kostech známky násilí?
Ano, našli.
Oheň, umístění těch kostí.
Toto je velmi zvláštní případ.
Dobře, děkuji.
Můžete oslovit soud, paní, chcete-li.
V tom případě se nakloňte blíž k mikrofonu.
- Máte slovo. - Dobrý den, Ctihodnosti.
- Dobrý den. - Ano, ráda bych řekla pár slov.
Tak prosím.
Omlouvám se, jestli můj zrak zabloudí k panu Rafaelu Barrazovi,
Sergiovi Rafaelu Barrazovi, jelikož ho musím oslovit.
Ctihodnosti, tento muž připravil o život mou dceru.
Nejprve ji podvodně odlákal,
aby ji mohl mít pod kontrolou.
Dnes hluboce lituji, že jsem ji od něho neodvedla.
Čelila bych snadněji její nenávisti,
pouze dočasně, protože by se přes to přenesla,
spíš než žít pod tíhou této bolesti.
SOUDKYNĚ
Hledala jsem ji, Ctihodnosti, někde pohřbenou,
protože jsem myslela, že tento muž ji miloval
a že ji pohřbil někde, kde by ji mohl oplakávat.
Nikoliv.
Pohodil ji a spálil.
Hodil ji jako perly sviním.
Něco ti povím, Sergio. Neodpustím ti to.
Kéž ti odpustí Bůh.
Pokud ovšem někdy pocítíš lítost. Zatím se tak nestalo.
Neznáme skutečnou příčinu její smrti,
což je dobře, protože nevím, zda bych vydržela další bolest.
Ať nic neříká.
Nedovolte mu podat výpověď. Už bylo dost těch jeho nesmyslů.
Vím, že to jednou budeme lépe snášet.
Jednou dokončíme terapii.
Jednou se začneme zase usmívat, jak si to žádá život.
Tento muž nezničil jen můj život.
Zničil mi srdce, naději, víru i má přesvědčení.
Já se z toho ale vzpamatuji, už kvůli své vnučce.
Po dnešku pro mě tento muž neexistuje.
Máte ho pro sebe. Mnohokrát vám děkuji.
Děkujeme paní Marisele Escobedo Ortizové.
Zákon poskytuje stejné právo panu Sergiovi Barrazovi Bocanegrovi.
Prosím, nakloňte se blíž k mikrofonu. Máte slovo.
Prosím, nakloňte se co nejblíž k mikrofonu.
Dobře, něco řeknu.
Vím, že bolest způsobenou
paní Marisele neodčiním.
Vím, že řekla, že mi neodpouští.
Ale chci se omluvit, Mariselo, protože vím, že to byla velká rána.
Je pravda, jak jste řekla, kde byl Bůh?
Bohužel jsem Boha neznal, ale ve vězení jsem ho našel.
A…
Nemám co dodat. To je všechno.
Děkujeme všem, kdo se zúčastnili tohoto přelíčení.
Debata je tímto ukončena.
Soud se nyní poradí v soukromí
a účastníci řízení se znovu sejdou při čtení rozsudku
přesně v 13.30 ve stejné soudní síni.
STÁTNÍ SOUD - CHIHUAHUA
JEDNACÍ SÁL
O přestávce jsme šli ven.
Všichni jsme říkali, že spravedlnost zvítězí.
RUBÍ MĚLA PRÁVO ŽÍT
SOUDNÍ SÍŇ 1
Vrátili jsme se do soudní síně a soudci přečetli rozsudek.
Ciudad Juárez, Chihuahua, 29. dubna 2010.
Soud zasedl a dosáhl následujícího rozsudku…
Soud jednohlasně zprošťuje viny Sergia Rafaela Barrazu Bocanegru
jako pachatele…
- Bravo! - Bravo!
Rubí!
Všechno nejlepší! Bůh ti žehnej.
Je to od Alejandry, Valerie, Paty a Toña,
tvých kmotrů.
Máma se narodila v Piedras Negras v Coahuile, v Mexiku.
Tam poznala našeho tátu a vzali se.
Ona šla studovat na zdravotní školu.
Když dostudovala,
nabídli jí práci v nové státní nemocnici,
kterou stavěli v Ciudadu Juárez, a proto jsme se tam přestěhovali.
A tehdy se naše rodina začala rozrůstat.
Moje sestra byla vždy veselá.
Milovala hudbu a tanec.
Vždycky jsem ji rozesmál.
Máma byla podnikavá a byla dříč.
Když viděla příležitost, chopila se jí.
Stále dohlížela na to,
jak si my děti vedeme a co děláme.
MARISELINA PŘÍTELKYNĚ
Byla velkorysá, velmi…
Byla podnikavá, nic ji nezastavilo.
Prodala by síru ďáblovi a sníh eskymákovi.
Jednou jsme uspořádali dětský maškarní ples.
Všichni se díky ní váleli smíchy.
Kvůli tomu, jak vypadala a jak nenuceně se chovala.
Měla paruku, velký nos a byla nalíčená jako klaun.
Byla to senzační oslava a děti se ohromně bavily.
Mari měla tři kluky, ale vždycky chtěla holčičku.
Vždycky chtěla holčičku.
Nakonec se jí narodily Rubí a Jessica
a její život se navždy změnil.
Nikdy nevypadala šťastnější.
Na této fotografii je Rubí a Marisela.
To byla naše poslední dovolená s Rubí.
S mojí neteří, víte?
Byli jsme v Acapulcu.
Plánovali jsme oslavu k Rubíiným 15. narozeninám.
Poté co se stalo Rubí,
se Marisela úplně změnila.
Měla prázdný výraz, prázdný pohled.
Její boj za spravedlnost bylo to jediné, co ji drželo při životě.
Vidět, jak se má přítelkyně zhroutila, to bych nikomu nepřála.
Vůbec nikomu.
Nikdy před tím jsem nezažil, že by se máma zhroutila.
Vlastně ani potom. To bylo jedinkrát a naposled.
Klesla na gauč v soudní síni.
Hlavou se mi honilo mnoho myšlenek.
Chtěl jsem prostě zabít Sergia, chápete?
Chtěl jsem se pomstít.
Jeho to překvapilo, nechápal to.
Počítal s tím, že ho odsoudí.
Lidé v Ciudadu Juárez, široká veřejnost,
všichni byli pobouřeni.
Čtyři nebo pět hodin nato
už Marisela plánovala postup na další den.
Všichni jsme se automaticky připravili k protestnímu pochodu.
Matka zavražděné dívky a někteří členové její rodiny
dnes pochodují na protest ulicemi města.
Včera ji ti soudci zavraždili podruhé.
Svým rozsudkem ji znovu zavraždili.
Denně pochodovala přes devět kilometrů
od policejní stanice k budově soudu
a vysmívala se soudnímu systému a soudcům, kteří osvobodili Sergia.
OBĚTI NEMAJÍ U SOUDU ZASTÁNÍ
Byl to úplný cirkus.
Oni se smáli naposled a z nás udělali šašky.
Chtěli jste spravedlnost? Hahaha!
Pan Sergio Rafael Barraza Bocanegra byl osvobozen,
protože žalobce neunesl důkazní břemeno…
SOUDCE
…aby dokázal nade vší pochybnost jeho účast na vraždě.
Ten případ se bohužel dostal ke třem nekompetentním lidem.
Třem zaměstnancům justice, protože se jim nedá říkat soudci.
Vraha osvobodili „jednomyslným“ rozhodnutím,
ale jak už jsem řekla tolikrát, bylo to zbabělé rozhodnutí.
JEDEN JE LIDSKÁ CHYBA TŘI JSOU POTUPA
Nemůžeme dopustit, aby se v našem městě vraždily další mladé ženy.
Paní Marisela Escobedo Ortizová dnes pochodovala nahá.
Měla na sobě jen fotografii své dcery Rubí Marisol.
Nechali mě nahou, bez záruk a bez práv.
Odebrali mi právo hájit mou dceru.
Tady je muž, který říká, že zabil dívku,
a který se poslední den procesu omluvil její matce.
- Jak to interpretujete? - Musíme se řídit zákonem.
SOUDCE
Při uvedení do úřadu jsem složil přísahu,
že se budu řídit zákony danými ústavou,
a ne že budu dělat, co chci, nebo se řídit city.
Potřebujeme nutně vědět, zda ho soudci zprostili obvinění,
protože jsou zkorumpovaní, nebo jestli vláda v Chihuahua
jedná s těmito soudci jako s obětními beránky.
Marisela Escobedo Ortizová prohlásila, že nepřestane,
dokud vrah její dcery nebude opět za mřížemi.
Jestli mě opět zklamou, zůstanu tu.
Přikročím k dalšímu opatření.
Je pravda, že jsme neměli očité svědky ani nezvratný vědecký důkaz,
ale vezmeme-li v úvahu všechny předložené důkazy,
můžeme bezpečně usoudit, že se vraždy účastnil.
Navíc se nikdo neomlouvá za to, co neprovedl.
OKRESNÍ PROKURÁTOR V ZACATECAS
Mnoho let bylo doznání nejlepším důkazem.
Mnoho doznání však bylo vynuceno mučením.
Po justiční reformě v roce 2008
ztratilo doznání status nezvratného důkazu.
Doznání už nejsou platná, pokud jsou sebeobviňující,
zvláště byla-li získána bez přítomnosti soudce.
Na rozdíl od jiných druhů vražd ty, které se stávají doma,
obvykle nemají svědky ani důkazy.
Ale tady měli dost informací, aby určili, co se stalo.
Mariselu jsem poznal v den procesu,
kdy vraha její dcery osvobodili.
PRÁVNÍ ZÁSTUPCE RODINY ESCOBEDOVÝCH
Já a advokátka Castrová jsme byli v Ciudadu Juárez.
Marisela za námi přišla
a požádala advokátku Castrovou,
aby ji zastupovala.
Velmi jsme se sblížili.
MARISELINA PRÁVNIČKA A BOJOVNICE ZA LIDSKÁ PRÁVA
Tehdy jsem měla dva právní prostředky.
Buď si vyžádat nový proces, nebo soudní rozhodnutí zvrátit.
Kdybych objevila nějakou procesní chybu,
vyžádala bych si nové řízení a znovu si povolala svědky.
Ale po tom, co jsem viděla v policejním spisu
a v přepisu slyšení během procesu,
jediné řešení bylo nechat rozsudek zvrátit.
Proto jsem podala návrh u odvolacího soudu.
Nežádáme toho moc, chceme jen spravedlnost.
Tento muž nepochybně připravil mou sestru o život.
Odvolací soud jednomyslně rozhodl,
že osvobození Sergia Rafaela Barrazy Bocanegry bylo neplatné.
Byl shledán vinným z vraždy v případu Rubí Fraire Escobedové.
Vláda si napravila pověst a rozsudek nechala vytisknout.
Ale pro mě to nic neznamenalo, protože to byl jen kus papíru.
Pachatel, vrah, byl stále na útěku před spravedlností.
Měla jasný cíl, najít Sergia Rafaela Barrazu.
Ten okamžitě utekl ze státu, protože věděl, že by ho zatkli.
Věděl, že by to tak nezůstalo.
Teď když byl odsouzen,
policie údajně vyhlásila pátrání ve všech státech,
aby je varovala před tímto uprchlíkem a požadovala jeho dopadení.
Policie však nijak nepokročila, a tak jsme se zase
dali do práce.
Hodlám jet do Mexico City
spolu s dalšími matkami pohřešovaných dívek,
které trpí stejně jako já.
Podnikla protestní cestu po celé zemi.
Šla do všech úřadů prokurátorů se slovy: „Toto je zatykač.“
„Tento muž zabil mou dceru, je to odsouzený zločinec
a může být tady.“
Vystoupila na okraji města a šla do centra.
To upoutalo pozornost médií.
Někdy ji na úřadech odmítali přijmout,
tak si na ně počkala, dokud nesouhlasili.
Nikde, kde byla, v žádném městě
o tom případu nic nevěděli.
Spojili jsme se s ostatními úřady
a v každé kanceláři prokurátora se o tom zatykači dozvěděli.
„Hledejte ho ve vašem státě
a najdete-li ho, pošlete ho sem.“
Dostali jsme jich tisíce
z každého úřadu v zemi a ten Barrazův byl jen jeden.
ODMĚNA ZA INFORMACE VEDOUCÍ K JEHO ZATČENÍ
Nechci, aby smrt mé dcery byla marná.
Muži, kteří jsou zvyklí páchat násilí na ženách,
zjistí, že rozsudky nejsou jen na papíře.
Není cesty zpět.
Vyptávali se nádeníků
a zašli do všech barů, kam by mohl chodit.
Marisela tam přes všechno riziko chodila v utajení.
Byla tam se svou rodinou a s ostatními dožadujícími se spravedlnosti.
Za něco přes tři týdny jsme dorazili do Mexico City.
Matka si vyžádala schůzku s prezidentem Felipem Calderónem.
MEXIKO BYLO ODSOUZENO ZA VRAŽDY ŽEN
Ale samozřejmě odmítl se s ní setkat.
Proč ten pochod?
Na protest proti vraždám žen a obchodu s lidmi.
Chceme spravedlnost.
Šli jsme z Ciudadu Juárez do jednoho města po druhém
a rozdávali jsme plakáty…
PROTI VRAŽDÁM ŽEN A OBCHODU S LIDMI ŽÁDÁME SPRAVEDLNOST
Poté, co se stalo s Rubí a co Sergia zatkli ve Fresnillu,
chodil už s jinou dívkou zhruba stejného věku jako Rubí.
Máma si byla jistá, že tam je,
protože jeho dívka byla těhotná,
a když nemohl zůstat tady, jel by tam.
Nakonec jeli do Zacatecas, kde ho Marisela poprvé našla.
Objíždíme města, sledujeme stopy a pořádáme protestní pochody.
Chci, aby lidé věděli, že je to vrah.
Kupodivu se matka jeho nynější dívky jmenuje také Marisela.
Tak si mě bude stále pamatovat a bude vědět, že po něm stále půjdu.
Budu ho hledat po celé zemi, stůj co stůj.
Budu-li muset žít na silnici, budiž.
Šli jsme rovnou do bytu, kde zatkli Sergia.
Vylepoval jsem plakát, když přišly dvě dívky.
Napadlo mě, že ho poznaly, a tak jsem začal vysvětlovat.
Pak přišla máma a mluvila s nimi.
Požádala je, aby nám pomohly.
Jedna z nich řekla, že jeho dívkou je teď její sestřenice
a že ví, kde bydlí.
Marisela zjistila přesně, kde se nachází,
a zavolala na policii.
Snažila se jim objasnit ten případ a pak zavolala do Chihuahuy.
Vešli předem, ale vzadu byl prázdný pozemek.
Oběhl jsem dům zezadu a když jsem se podíval nahoru,
viděl jsem Sergia, jak vylézá z okna koupelny.
Na střechu vedly schody.
Adrenalin mi začal stoupat.
Rozběhl se a když se sklonil, aby se skryl, zahlédl mě.
Měl výraz někoho, kdo ví, že byl chycen.
Následovala policejní honička a padly výstřely.
Řekli Marisele, že ho mají.
Ale pak jí řekli, že ne, že utekl.
Podezřelý byl ozbrojen…
ZÁST. STÁTNÍHO PROKURÁTORA V ZACATECAS (2004-2011)
…a párkrát na policisty vystřelil.
Oblast jsme uzavřeli kordonem, ale nenašli jsme ho.
Teprve když policisté zjistili, že utekl,
objevila se tam federální policie a vojsko.
Obklíčili blok, a dokonce párkrát vystřelili.
Ty výstřely byly jen takové divadýlko.
Sergio byl už dávno pryč.
Během zatýkání došlo k chybám.
Zřejmě byl varován a uprchl.
Ale málem ho zatkli.
Podle mámy vůbec nic nedělali.
Zeptali se jí, jestli bylo těžké ho najít.
A ona že ne, že byl přesně tam, kde myslela.
Byla to mizerně vedená operace.
Neúspěšná operace.
Stalo se to během funkčního období mého předchůdce.
Mariselin vztek, už tak značný,
dosáhl nového vrcholu, jak si asi umíte představit.
Cítila jsem se bezmocná.
Bylo k nevíře, že utekl poté, co jsme ho znovu našli.
Řekněme, že policie ho chtěla dopadnout na základě této informace,
ale to zatčení zpackali, protože jim na něm nezáleželo.
Policisté nezavolali posily, protože chtěli tu odměnu.
Neměli na ni však nárok, protože to byla jejich práce.
Přesto si odmítli vyžádat posily.
Když za mnou přišla paní Marisela do kanceláře prokurátora,
dohlížel jsem na 500 policistů, z nichž mnozí nedokončili střední školu.
Nikoho nehodnotili ohledně důvěryhodnosti.
Byla v té době policie důvěryhodná?
Rozhodně ne.
Sledoval jsem matku, jak čte spis a zírá na ty kosti.
Četla totéž pořád dokola.
Nevím, jak to mohla zvládnout. Vždyť to byla její dcera.
Řekla mi, že se přinutila myslet, že to je někdo jiný.
„Myslím, že to není Rubí, ale někdo jiný.“
Ale měla i slabé chvilky.
Na veřejnosti jste silní, překonáváte to vůlí.
Ale v soukromí se máma hroutila.
Dorazily ji všechny ty nezodpovězené otázky.
Nebylo, co na to říct, jen jsem s ní byl.
Abych ji podpořil.
Potom jsme zůstali ve Fresnillu týden nebo dva
a hledali ho ve všech městech.
Byli jsme mu na stopě.
Ale doslechli jsme se, že se přidal ke kartelu Zetas.
Mysleli jsme, že nás chtějí jen vystrašit.
Vytvořili síť sousedů, aby získali víc informací,
a našli nový dům, kde Sergio bydlel.
A tak si pronajali dům poblíž
s dobrým výhledem na ten Sergiův
a neustále ho sledovali.
Zůstali jsme ve Fresnillu a čekali.
Uběhl měsíc, dva, a nic jsme neměli.
ULICE RUBÍ
Prý tam byl, jak nám bylo řečeno.
Šlo o to jen vyčkávat.
A pozorovat.
Po třech měsících jsme byli na stejném bodě.
Tehdy měla máma malou zelenou Jettu.
Používali jsme dalekohledy jako ve filmu.
Jenže tohle byl hororový film.
Celé ty dlouhé noci jsme museli držet hlídku.
Zůstávali jsme s mámou v autě do čtyř, do pěti do rána.
Sergia bych poznal na míle daleko.
Na to jsem nepotřeboval dalekohled.
Vjeli do postranní ulice a když jsme zabočili,
jeho auto bylo proti nám s rozsvícenými světly.
Věděl, že ho sledujeme my.
Naše auto znal z dřívějška.
Podle auta, které řídil, jsem pochopil, že je pravděpodobné,
že nyní pracuje pro kartel.
Poznali jsme, že nám hrozí vážné nebezpečí.
Napadlo nás, že po nás půjdou.
Znali dvě telefonní čísla, která Sergio Rafael používal.
Marisela si prošla telefonní záznamy.
Tři dny měl telefon vypnutý a dva dny zapnutý.
Tři dny tam nebyly žádné hovory a pár hovorů další dva dny.
Tak pracuje kartel Zetas.
Podle toho jsme pochopili, že je skutečně členem Zetas.
Už nebyl známý jako Sergio, ale jako „velitel Bambino“.
Měnil si jména jako nějaký umělec.
Když jsme hledali Sergia, narazili jsme na někoho, kdo ho znal.
Máma se s ní dala do řeči a ona všechno vyklopila.
Včetně informací, které jsme ani nehledali,
jako kde je nouzový úkryt, jméno jejich bosse,
dokonce i kde mají ukryté zbraně. Mnohem víc, než jsme čekali.
Policie řekla, že potřebují svolení Zetas,
aby mohli jet do města a zatknout ho.
Kdyby ho kartel nevydal, nemohli by ho zatknout.
Evidentně se z něj stal člověk s určitým vlivem.
A byl napojený na drogový kartel Zetas.
Já a strýc Ricardo jsme mluvili s mámou, každý zvlášť.
Řekl jsem jí, že tenhle poznatek všechno komplikuje.
Tím, že pracoval pro kartel, se situace změnila.
Všichni vědí, že existuje dohoda
mezi úřady a kriminálními organizacemi.
Nedostalo se nám žádné podpory.
Žádné kamery, žádní policisté. Nikdo nebral naše telefonáty, nic.
Prostě nulová podpora.
Nakonec nám došlo, že ho nikdy nenajdeme.
Vrátili jsme se do Chihuahuy za novým guvernérem
a novým státním prokurátorem.
Během volebního období obvykle prudce vzroste násilí.
César Duarte vyhrál na základě slibu, že zajistí lidem bezpečnost.
GUVERNÉR CHIHUAHUY (2010-2016)
Vstupuji do úřadu s jedním zásadním cílem.
Vejít nakonec ve známost
jako guvernér, který dokázal v Chihuahue zavést pořádek.
NOVINÁŘKA
Jeho inaugurace byla bombastická, jako obří pouliční párty.
Všude světla, i na ulicích.
Lidé jásají a vítají Césara Duarta.
Jde na okraj pódia, aby pozdravil dav.
Po návratu se máma rozhodla, že se utáboříme
před palácem vlády.
PALÁC VLÁDY
Měla za sebou pochod přes celou zemi.
Byla v hlavním městě, dokonce našla Sergia.
Vyčerpala všechny zdroje.
Co jí zbývalo? Rozhodla se tam utábořit.
Začalo to 5. prosince.
Dojížděl jsem tam z Juárezu, ale můj strýc byl s ní.
SPRAVEDLNOST JE PRIVILEGIUM VLÁDY
Je vrah stále v Mexiku?
Ano, a brzy bude lovcem a já lovnou zvěří.
Očekává, že se budu skrývat,
ale to já odmítám. Může mě sem přijít zabít.
Řekl něco, vyhrožoval vám?
Ano, jeho rodina mi vyhrožovala.
Pracuje teď pro zločineckou organizaci.
Na co čeká vláda? Až mě zabije?
Tak ať mě zabije tady.
Jediné, co neudělala, byly nezákonné věci.
Nebála se o sebe, ale zákon to nedovoloval
a ona postupovala v jeho mezích.
SAMOSPRÁVNÁ UNIVERZITA V CHIHUAHUE
Univerzita v Chihuahue měla výročí 8. prosince.
Během své demonstrace se doslechla, že přijede guvernér Duarte,
a tak si vzala jeden svůj transparent.
Během guvernérova proslovu vstali a roztáhli ho.
„Spravedlnost je privilegium vlády.“
To odkazovalo k únosu bratra Patricie Gonzálezové.
V tom případě našli únosce za pár dní.
Když unesli synovce Césara Duarta, stalo se totéž.
Spravedlnost je vyhrazena jen vládním činitelům.
V případu prokurátorova bratra měli vrahy za 14 dní.
RUBÍ - UKRADENÁ SPRAVEDLNOST
Jak postupovali v případu vašeho bratra a proč to rozčílilo Mariselu?
Netuším, proč to vadilo Marisele,
protože případ mého bratra s tím neměl nic společného.
Když roztáhla transparent,
bylo vidět, že to Duarta naštvalo.
Nesnášel kritiku, ani tu konstruktivní.
Takže aby ho matka oběti, navíc žena,
takhle zesměšnila,
s takovou silou a vervou
a s informacemi, které měla,
to pochopitelně těžko snášel.
Rozzlobený guvernér ji poslal za státním prokurátorem Carlosem Salasem.
STÁT CHIHUAHUA OKRESNÍ PROKURÁTOR (2010-2013)
Zeptal se jí, jestli chce sepsat hlášení se svými informacemi.
Souhlasila.
A tak začala.
Ve státě Zacatecas, ve městě Fresnillo…
Na ulicích, dostal…
Napsala tam vše, co zjistila.
Vše, co udělala.
DOSTAVENÍ SE K SOUDU Marisela Escobedová u soudu
…kdy jsem naposled viděla federální policii pro onu zločineckou organizaci…
Nevím, jak dlouho tam byli.
…předstupuji před tento soud s informacemi v naději, že budou zváženy.
Pak šla zase demonstrovat na náměstí.
Státní prokurátor nám dal své slovo.
Opět jsem uvěřila jejich slibům.
Chci věřit, že to udělají, a to brzy.
Bohužel se nám dostalo podobných ujištění od předchozích činitelů,
ale výsledky zatím žádné.
Státnímu prokurátorovi nechci nevěřit. Snad dodrží slovo.
Tentokrát to snad vyjde, ale počkám si tady.
Chtěli jsme tam strávit Vánoce a silvestra,
já, strýc Ricardo a máma,
dokud se něco nestane. Něco se stát muselo.
Zdála se mi statečná, ale občas se hroutila.
Říkala mi, že už má toho zasraného svinstva dost.
Těmi slovy.
Počínaje guvernérem a všemi pod ním.
Spravedlnost existuje v této zemi a v tomto státě.
Proč? Protože spravedlnost existuje pro Césara Duarta.
ODMĚNA 100 000 $
I pro bývalou žalobkyni Patricii Gonzálezovou.
Chodili jsme ji na náměstí kontrolovat.
Snažili jsme se ji přesvědčit, ať si dá přestávku.
Aspoň přes svátky, už kvůli svému duševnímu zdraví,
aby zas nabrala sílu, ale nedala se zlomit.
Jejím přesvědčením by nic na světě neotřáslo.
16. PROSINCE 2010
Být tam bylo nebezpečné, zvlášť v noci,
když teď Sergia chránil kartel.
Toho dne, 16. prosince,
pletla černé vánoční ozdoby
a říkala, že s koupí vánočního stromku počká do 25. prosince,
až budou levnější.
Trvala na tom, že Vánoce stráví na náměstí.
Ten večer, jako každý večer,
začala ve 20.00 uklízet tábořiště.
Zastavilo tam auto.
Viděla, jak přichází.
Utíkala přes ulici.
A on ji zastřelil.
SPRAVEDLNOST
Obvolal jsem své sourozence a šel domů.
Nevěděl jsem, co mám cítit. Nemohl jsem plakat.
Cítil jsem bezmoc, frustraci. Nevím, jak to vysvětlit.
Spolu se sourozenci
jsme ten večer šli do Chihuahuy pro matčino tělo.
Byli jsme zdrceni. Těžko se to popisuje.
I teď je mi do pláče.
Nebyl jsem v šoku, protože jsem to tušil.
Věděla jsem, že k tomu dojde.
Ale pořád jsem doufala, že to dopadne jinak.
Nastalo pobouření nad smrtí paní Marisely Escobedo Ortizové,
kterou včera večer zastřelili.
Zabili ji, když protestovala před palácem vlády
a žádala zatčení vraha své dcery.
Marisela Escobedová, matka, která usilovala o spravedlnost pro svou dceru,
byla zabita před budovou vlády v Chihuahue.
Marisela se nesmíří s tím,
že žije v zemi, kde není spravedlnost.
Na Štědrý večer řekla:
„Pořádám tu velký vánoční oběd a lidé mohou přijít.“
Ale přišel k ní muž a střelil ji do hlavy.
Před zraky policie.
Máme na lince Césara Duarta. Dobrý den, guvernére.
- Dobrý den, Carlosi. - Guvernére, co se stalo?
Jakou informaci jste získal z toho videa?
Máme prohlášení jejího bratra, který byl svědkem té vraždy.
Pachatele popsal a my ho teď hledáme.
Mariselo, věz, že podporujeme tvůj boj!
LEPŠÍ ZEMŘÍT NA NOHOU NEŽ ŽÍT NA KOLENOU
Mariselo, věz, že podporujeme tvůj boj!
Nejlepší žena v Juárezu. Jedinečná!
Moje matka! Marisela Escobedo Ortizová!
Udržujte Mariselinu památku pokračováním v jejím boji!
Pobouření společnosti dosáhlo bodu zlomu.
Výsledkem byly velké demonstrace,
jako zapalování svíček kolem celého paláce vlády.
Lidé tam nechávali svíčky a pak odcházeli domů.
Ten den byla zima.
Atmosféra se změnila, jako by bylo celé město ochromeno.
I když jste ji neznali, jen o ní slyšeli,
i když jste ji viděli jen zdálky, zdála se nám všem blízká.
Lidé vůči ní projevovali velkou náklonnost,
ale bylo znát i rozhořčení a strach.
To video jsem viděl poprvé v Chihuahue.
Je těžké vidět někoho milovaného takhle umírat.
Je to…
Nevím, jak to popsat, ale je to vážně nápor.
A…
To byl konec. Máma byla po smrti.
Marisela Escobedo Ortizová se vrátila do Ciudadu Juárez v pohřebním voze.
Rakev, doprovázenou jejími syny a státní policií,
při vjezdu do města vítali přátelé i ostatní obyvatelé.
Shromáždili jsme se tu…
abychom se rozloučili s mou matkou, která už není mezi námi.
Její tělo tu sice stále je,
ale její podstata je v Pánu.
Bojovala do posledního dechu a zemřela v první linii.
Jak řekl můj bratr, naše matka byla hrdinka,
protože udělala něco, co nikdo nikdy předtím ve městě neudělal.
Bojovala sama
navzdory všem překážkám.
I když se zdálo, že se zhroutí,
jako když osvobodili vraha mé sestry,
znovu vstala…
a ukázala nám, co je odvaha.
Žádám vás o velký potlesk pro mou matku.
Když pochybujete o tom, co máte dělat,
když se ptáte, jak se postavit a bojovat,
vzpomeňte si na Mariselu.
HOSPODIN JE MŮJ PASTÝŘ NEBUDU MÍTI NEDOSTATKU
JEJÍ DĚTI A VNOUČATA
Ten den a následující noc jako by neměly konce.
Spal jsem jen pár hodin. Hned ráno
jsem odjel se ženou a s dítětem. Žena byla v jiném stavu.
V dálce jsme viděli požár.
Hoří jeden obchod se dřevem.
Bulvár Oscar Flores musel být celý uzavřen.
Hasiči stále zasahují na místě.
Obchod vždy otvíral matčin přítel,
ale ten den to kvůli té události neudělal.
Odvezli bratra matčina přítele a podpálili obchod.
Ten shořel na popel.
MARISELIN ŠVAGR ZAVRAŽDĚN JEJÍ OBCHOD VYPÁLEN
Jmenoval se Manuel.
O pár hodin později našli jeho tělo
s pytlem přes hlavu a s drátem kolem krku.
Zjistil jsem, že hledali i mě.
Přišlo pár lidí po tom, co jsem odjel.
Snažili se k nám vloupat. Šli po mně.
Tehdy jsem si uvědomil,
jaké nám všem hrozí nebezpečí.
Museli jsme odjet. Nemohli jsme zůstat.
Syn Marisely Escobedové požádal o politický azyl v USA
kvůli obavám o svůj život po matčině vraždě.
Někdo jim dal mou vizitku s tím, aby mi…
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘE
…zavolali a odvezl je k mostu.
PRÁVNÍK RODINY ESCOBEDOVÝCH
„A co náš majetek, naše podniky?“
Federálové odpověděli: „Buďte rádi, že jste naživu.“
Tohle vzkázali Juanově rodině.
„Jste naživu, hovada, nechte to plavat.“
Když poukážete na slabiny vlády a celého systému
a na propojení vlády s kartely,
riskujete život.
V některých okrscích tady a v Juárezu
máte někdy u stolu deset policistů
a tři představitele zločineckých organizací.
Už jsem to říkal a říkám to znova.
Marisela si podepsala vlastní rozsudek smrti,
když vydala státnímu prokurátorovi v Chihuahue to prohlášení.
V tu chvíli se zřejmě
rozhodli ji zlikvidovat a s ní i informace, které měla.
Je to státní zločin, protože stát z toho „profitoval“
přes počáteční skandál,
když tak nebojácný a náročný kritik zemřel.
Ti, kdo chtějí kalit vodu.
…ti, kdo tvrdí, že to, co se stalo, což je pro nás všechny bolestné,
se může nazývat státním zločinem, se tvrdě mýlí.
Guvernér Chihuahuy se nezapletl s kriminálními skupinami!
Ti vrazi museli vědět,
že ji ten večer mohou beztrestně zabít
před vchodem do paláce, se zapnutým osvětlením
a s kamerami.
Bylo to schváleno, ne-li přímo nařízeno státem.
Nechránili ji. Nechali ji samotnou.
Utábořila se tam, protože se neměla na koho obrátit.
Nic nevyšetřovali a ani Marisele nepomáhali najít Sergia.
Marisela by nezemřela, kdybychom pokračovali ve vyšetřování.
Ale už jsem skončila své funkční období. To trvá jen šest let.
Bylo mnohem snazší zabít ji než zatknout Sergia.
Ale netušili, že ji nemohou umlčet.
Věděl jsem, že není po všem,
že to ještě neskončilo.
Řekl jsem mu,
že mu pomohu v jeho boji po právní stránce,
pokud v něm bude pokračovat.
Rozhodl jsem se pokračovat v boji, ale z USA.
Budu to dělat přes hranici a uvidím.
RUBÍ - UKRADENÁ SPRAVEDLNOST SPRAVEDLNOST JE PRIVILEGIUM VLÁD
Tito lidé nechtějí zelenou kartu, chtějí spravedlnost.
Viděl jsem špinavé praktiky mexické vlády tady i v Mexiku.
GENERÁLNÍ KONZULÁT MEXIKA
Veřejně žádáme, aby si všímali toho, co děláme.
Bude to pro ně zahanbující, budou se zlobit,
ale my se nechceme bratříčkovat, nám jde o spravedlnost.
NIKARAGUA PROTESTUJÍCÍ ODSUZUJÍ VRAŽDY ŽEN
Spravedlnost!
Dnes se konal celosvětový protest…
…odsuzující Mariselinu vraždu.
Stop násilí vůči ženám!
„ZABIJTE MĚ NAPROTI PALÁCI!“
Po politické stránce za to nová vláda Chihuahuy draze zaplatila.
Čelili obvinění, že někdo byl zabit na jejich prahu
poté, co se sešel se státním prokurátorem a odsoudil guvernéra
a zahanbil státního prokurátora. Zabili ji na jejich prahu.
Nehledě na nevoli veřejnosti. Proto nutně potřebovali
dokázat, že jsou schopni
vypořádat se s takovýmto případem.
- Pokročili jste? - Učinili jsme velká opatření.
V případu bylo objeveno mnoho skutečností.
Doufáme, že případ bude brzy uzavřen.
- A co případ Sergia Barrazy? - Je to stejný případ.
Pravděpodobně jim nařídili
kvůli tomu rozruchu případ konečně uzavřít.
Úřady oznámily, že dopadly Mariselina vraha
a že mají důkazy.
Byl zadržen José Enrique Jiménez Zavala alias Wicked
jako údajný vrah aktivistky Marisely Escobedové.
Konečně jsme uzavřeli dlouhé vyšetřování,
jež vyústilo v zatčení
materiálního vykonavatele.
Mám na svědomí smrt paní Escobedové.
Řídil jsem se rozkazy zločinecké skupiny, ke které patřím.
Představili toho muže jako vraha mé matky
a přisoudili mu další zločiny, jako střelbu v baru.
VEŘEJNÝ OBHÁJCE
Pracovala jsem jako veřejná obhájkyně ve státě Chihuahua.
- Vaše jméno? - Perla Márquezová, veřejná obhájkyně.
Původně mi řekl:
„Zabil jsem ji a chci to mít rychle za sebou.“
Co nám řeknete k té první fotografii?
Jsem u paláce vlády.
Když jsem se k ní přiblížil, zasekla se mi pistole.
Běžel jsem za ní.
Tehdy jsem si asi znovu nabil.
Zřejmě pak jsem ji dohnal a zastřelil.
Máme toto všechno a důkazy o ostatních vraždách.
Přiznal se a zbraň je tatáž.
Obvinění jsme vznesli s plnou důvěrou.
Beru na sebe odpovědnost za to, co jsem udělal,
a přijmu následky své volby, jak říkají.
Mariselina advokátka nevěří, že vrahem je on.
Používá výrazy jako: „Mám na svědomí její smrt.“
Zločinci obvykle říkají: „Zabil jsem ji. “ Nebo: „Zlikvidoval jsem ji. “
Kdo se spontánně přizná k vraždě?
To kancelář prokurátora musí dokázat vinu.
Jaký konkrétní důkaz by mohli mít?
Celá ta věc se zakládala na jeho doznání.
Bylo dokázáno, že to je vražedná zbraň,
ale ne kdo z ní vystřelil. A v tom je rozdíl.
Rodina opět zareagovala.
„To není ten pravý člověk, případ nebyl vyřešen.“
Mariselin bratr Ricardo popírá, že by byl Zavala tím vrahem,
protože on tam s ní byl a viděl ho zblízka.
Já jsem ho identifikovat nemohl, nebyl jsem tam,
ale Ricardo ano.
A Ricardo mi řekl, že na jeho tvář nikdy nezapomene.
Ta kresba vykazuje mnoho podobností
s tím mužem, kterého dopadli, ale není to vrah mé mámy.
Vrahem Marisely Escobedové je Andy Barraza.
Andy je bratr Sergia, muže, který zabil Rubí, Juanovu sestru.
Toto je fotografie Andyho Barrazy Bocanegry.
Poznal jsem ho krátce před vraždou Rubí.
Právě ho propustili z pasťáku.
Ricardo Andyho neznal.
Do toho večera ho nikdy neviděl.
Marisela Escobedová nahlásila v kanceláři státního prokurátora Chihuahuy,
že obviňuje Andyho Barrazu, že za ní přišel domů, aby ji zastřelil.
Andy vykládal lidem v sousedství,
že moji mámu zabije. Řekl: „Já ji zamorduju.“
Tu informaci jsme předali generální prokuratuře.
Panu Césaru Penicheovi.
Krátce jsme si popovídali.
ZÁSTUPCE STÁTNÍHO PROKURÁTORA SOUČASNÝ STÁTNÍ PROKURÁTOR CHIHUAHUY
Získali jsme několik informací navíc a naplánovali oficiální prohlášení.
Vyžádali jsme si identifikaci na policii podle fotografií.
Mezi nimi byla i fotka Andyho.
A Ricardo ho jednoznačně identifikoval jako vraha.
POZNÁVÁM TOHOTO MUŽE JAKO VRAHA SVÉ SESTRY
- Zabil jste ji? - Ano, zabil.
Jste si tím jistý? Nebo máte pochyby?
Je možné, že jste byl zdrogovaný
a myslel, že jste to udělal, i když to udělal někdo jiný?
Zdrogovaný jsem byl pořád, ale měl jsem o všem povědomí.
Rodina trvala na tom, že to nebyl Wicked, a ukázala na pravého vraha,
ale prokurátoři tu informaci ignorovali.
Mávli nad ní rukou a do spisu ji vůbec nezařadili.
Strategie médií byla neustále omílat Wickedovo jméno.
CENTRUM SOCIÁLNÍ READAPTACE
Vše se změnilo, když jednou řekl: „Tak dost.“
„Už takhle dál nemůžu, protože jsem ji nezabil.“
Přinutili ho mučením přiznat se k vraždám, z nichž byl obviněn.
Vyhrožovali jeho ženě a dceři.
A tak nakonec souhlasil s tím, co chtěli.
Ihned jsem o tom informovala soudce
a vyžádala si zahájení Istanbulského protokolu.
Ten protokol je test, který určuje, jestli byl někdo mučen.
Řekla jsem mu, že bychom měli jít k soudu.
Myslela jsem, že bychom mohli připravit úspěšnou obhajobu.
Nezapomínejte, že Mariselin bratr byl u její vraždy,
takže jsme měli svědka.
Pilně jsme se připravovali na proces.
Když stát někoho obviní navzdory důkazům svědčícím o opaku,
musí to být prokázáno u soudu, ale on bude zproštěn viny.
31. prosince 2014 kancelář státního prokurátora oznámila,
že Wicked zemřel na masivní infarkt.
Wickedova matka si vyžádala pitvu synova těla,
takže museli připustit, že to byla lež.
Úřady odvolaly prohlášení o příčině Wickedovy smrti.
Oznámily, že nezemřel na infarkt,
ale že ho v cele uškrtil jeho spoluvězeň,
jistý Jaime Noel Cuevas alias „Jimmy“.
Byl zavražděn ve věznici s maximální ostrahou.
Pochopil jsem, že i kdybych jim dal do rukou
veškeré důkazy o tom, že to udělal někdo jiný,
nic by to neznamenalo. Na pravdě jim nezáleželo.
Potřebujeme jasné vysvětlení
od tehdejších úřadů.
Je ten případ stále otevřen? Vyšetřuje se dál Mariselina vražda?
Nebo byl případ uzavřen?
Pokud si pamatuji, případ skončil
obviněním Wickeda.
Smrtí toho člověka a jeho možného komplice
byla ta záležitost uzavřena.
Je to předem prohraný zápas, víte?
Ten den, kdy jsem stál u matčiny rakve,
přísahal jsem si, že udělám vše,
abych dosáhl spravedlnosti pro Rubí.
A to jsem také udělal.
Ale musel jsem si přiznat, že tím nemohu strávit celý život.
Byl jsem zcela vyčerpaný, psychicky i citově.
Nezbývá vám nic jiného než nenávist.
Nejdřív je to taková vaše hnací síla, ale pak vás to pohltí.
Nebyl jsem šťastný, nenacházel jsem klid.
Každé ráno jsem se budil s myšlenkou na mámu.
A na Andyho a Sergia.
Jeden z nejhledanějších mužů státu Chihuahua je mrtev.
Státní prokurátor potvrdil smrt Sergia Rafaela Barrazy.
Poté co ležel šest dní bez identifikace v márnici v Zacatecas,
jeho manželka tělo identifikovala a vyžádala si ho.
V listopadu zabili Barrazu vojáci při přestřelce.
Zastřelili ho kvůli jeho zločinecké činnosti.
Ale nebylo to v důsledku jeho zatčení.
Neodpykal si 50letý trest, o něž Marisela usilovala.
On jediný měl na svědomí Rubíinu vraždu.
Pokud jde o s ním spojený případ, za kterým stál,
byl skutečný pachatel také zatčen.
Mariselin případ byl uzavřen.
Sergio byl mrtvý a případ byl uzavřen.
To hodně vypovídá o představě o spravedlnosti
úřadů a nynější vlády.
Případ uzavřen.
Jeli jsme do El Pasa a mluvili o Andym.
Určil jsem ho jako muže, kterého identifikoval můj strýc.
Ale prokurátoři to nikdy neuznali.
Salas později prohlásil, že se to všechno objevilo zčistajasna.
To jako vážně? Po všech mých proslovech před konzulátem?
Jednat s mexickými úřady je ztráta času.
VĚZNICE MICHAEL UNIT, TEXAS
Nemám co skrývat, kámo. Řeknu ti, co chceš,
až na věci, který by mě mohly usvědčit.
Jestli mě lidi chtěj vinit z Mariseliny smrti,
tak já to nebyl. To říkám upřímně.
Dělal jsem v El Pasu v Texasu v restauraci v Mesa Street.
Šichta mi končila v jednu ráno.
Zjistil jsem to pak ráno, když mě vzbudil kámoš.
Mariselu jsem nezabil. Jsem tu za krádež bot.
Říká se to samý o mým bráchovi.
To prý on zabil Mariselu.
Jasně že si tu vraždu objednal, ale zabil ji někdo jiný.
Rozhodl se přidat ke kartelu Zetas.
BRATR SERGIA BARRAZY
Přidal se k nim a s nima umřel.
Umřel, ale získal moc a znal se s bossama.
Znal se s bossama kartelu Juárezu a oni nám prokazovali služby.
Teda jemu.
To váš bratr podpálil
ten obchod a zabil svědky pod ochranou?
Jasně že jo, kdo jiný to mohl být?
On to všechno naplánoval.
Tak to bylo, to ti povídám. Mariselu Fraire Escobedovou jsem nezabil.
Tu ženskou jsem nezabil.
Nakonec zůstala Rubíina vražda bez trestu.
Mariselina smrt zůstala bez trestu.
Nikdy ho nezatkli.
Nikdy nebyl ve vězení za Rubíinu vraždu.
A Marisele se také nedostalo spravedlnosti.
Kanceláře prokurátora v této zemi jsou zahlceny.
Důsledkem toho mají mnohá vyšetřování…
upřímně slabiny.
Ale většina z nich ani nemá slabiny,
nýbrž je stále odkládána.
Je uložena k hlubokému spánku.
V celé zemi je stále mnoho dívek jako Rubí.
Mnoho Marisel, které denně pochodují a dožadují se spravedlnosti.
DEVĚT LET BEZ SPRAVEDLNOSTI
4126 DNÍ BEZ SPRAVEDLNOSTI
3285 DNÍ BEZ SPRAVEDLNOSTI
Dopustíme-li, aby takovéto případy,
jasné, jako je tento, skončily bez trestu,
ohrožujeme tím celou naši společnost.
Pochodujeme na každé její výročí, aby lidé nezapomínali.
Zločin bez spravedlnosti.
Zločin bez trestu.
Marisela se vzdala svého podnikání
a stala se neochvějnou obhájkyní
života, spravedlnosti a svobody.
A to ji stálo život.
Protože vláda
nebyla schopna vymoci spravedlnost, kterou žádala.
ZDE BYLA 16. 12. 2010 ZAVRAŽDĚNA MARISELA ESCOBEDO ORTIZOVÁ
Její poslední slova se mi vryla do paměti.
„Ráda bych, aby vražda mé dcery byla poslední vraždou ženy v tomto městě.“
Byla zdravotní sestrou, matkou a podnikatelkou.
Její život nebyl výjimečný.
Ale to, co udělala během posledních dvou let svého života,
jí pomohlo zapsat se navždy do dějin Chihuahuy i Mexika.
Marisela Escobedová je živoucí hrdinkou našeho společného povědomí.
Nejen v Ciudadu Juárez, ale v celém Mexiku.
Zažehla jiskru naděje pro mexické ženy i pro oběti.
Všichni vnímali tíhu jejích slov.
Vyjděte z domu.
Když se jedny dveře zavřou, zítra se jiné otevřou.
Můžete jít hledat až na kraj světa.
Aby vaše dcery žily svobodně,
aby se nestávaly oběťmi násilí či týrání,
tím měně vraždy.
Tento boj pokračuje!
Marisela žije dál!
Vím, že existují slušní lidé, a prosím o jejich podporu.
Vyjděte s námi do ulic a žádejte spravedlnost.
Dávejte na sebe vzájemně pozor a nečekejte, až dojde na vás.
Spravedlnost!
Toto jsou matky, které zanechaly sirotky,
toto jsou naše dcery, toto jsou studentky,
budoucnost našeho města a naší země.
Žádná další zavražděná!
SPOLEČNĚ JSME SILNÉ!
ANI O JEDNU MÉNĚ
Poslouchej! Je to tvůj boj!
VRAŽDY ŽEN V MEXIKU
Nejsi sama!
MARISELA ESCOBEDOVÁ
Pochopil jsem, že moje máma se stala symbolem.
Symbolem tohoto boje v Chihuahue, v Mexico City a v Ciudadu Juárez.
Je symbolem.
Toto je příběh lásky
a také příběh mnoha matek, otců,
bratrů, sester, synů a dcer.
A my ho právě prožíváme.
Ano, je to příběh lásky.
Zjistil jsem, že jsem unavený a že už nechci nikoho nenávidět.
A ve chvíli, kdy jsem ta slova pronesl,
spadla ze mě tíže jako obrovský pytel cementu.
Ta tíha ze mě spadla a nenávist byla ta tam.
Ne že bych dospěl k odpuštění, to je něco jiného,
ale ta nenávist zmizela.
Od té doby jsem jako vyměněný.
Dobrý večer vespolek.
Děkuji, že jste přišli na tak důležitý večírek pro naši i Noeminu rodinu.
Prosím, abyste se připojili k přípitku s tím, co máte po ruce,
a popřáli těm dětem štěstí. Bůh vám žehnej.
Děkuji.
Máma nás naučila, co je láska.
Byl jsem moc paličatý na to, aby mě měla ráda, ale stejně mě milovala.
V roce 2019 byla u Mezinárodní komise pro lidská práva podána žaloba,
aby stanovila odpovědnost mexického státu
při řešení případu Marisely a Rubí.
Andy Barraza si odpykává trest za krádež s použitím zbraně v americkém Texasu.
Mexická vláda ho nikdy nekontaktovala ohledně Mariseliny smrti.
Na Césara Duarta byl vydán zatykač za zpronevěru veřejných fondů.
Je na útěku před justicí a momentálně ho hledá Interpol.
V Mexiku je zavražděno v průměru deset žen denně.
97 % všech případů zůstává nepotrestáno.
Ať se jen vláda třese
Obloha, ulice Ať se soudci i právníci bojí
Dnes ženy ztrácejí klid
Pro velitelky Bojující za Chiapas
Pro všechny matky pátrající v Tijuaně
Zpíváme beze strachu Žádáme spravedlnost
Zakřičíme za každou zmizelou dívku
Zavolejme My chceme žít
Ať už je jednou
Po femicidě veta
Všechno podpálím Všechno rozbiju
Když ti nějaký chlap zavře oči
Já nezmlknu Mám toho dost
Ublíží-li jedné
Odpovíme všechny
Jsem Claudia, jsem Ester a já jsem Teresa
Jsem Ingrid, jsem Fabiola a já Valeria
Jsem ta, kterous přinutil Jít s tebou
Jsem matka, jež teď jejich smrt Oplakává
A jsem ta, u níž ti to neprojde
Spravedlnost
Pro všechny ženy kráčející po Avenida Reforma
Pro všechny dívky bojující v Sonoře
Pro velitelky Bojující za Chiapas
Pro všechny matky pátrající v Tijuaně
Zpíváme beze strachu Žádáme spravedlnost
Zakřičíme za každou zmizelou dívku
Zavolejme My chceme žít
Ať už je jednou
Po femicidě veta
Ať už je konečně
Po femicidě veta
Ať už je konečně
Po femicidě veta
Ať se celá země otřese
Našimi projevy lásky
Ať se celá země otřese
Našimi projevy
Lásky
Překlad titulků: Ivana Ragusa