Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
God ettermiddag. Jeg heter Marisela Escobedo Ortiz.
Jeg er moren til Rubí Marisol Fraire Escobedo.
Jeg er ikke lenger redd for noe.
Jeg er ikke lenger redd for døden, som er det verste som kan skje meg.
Jeg har konfrontert myndighetene og guvernøren.
Jeg har konfrontert alle jeg har kommet over.
Hvor enn datteren min er,
skal hun vite at jeg er glad i henne,
og jeg skal ikke hvile før hun får rettferdighet.
EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Jeg ønsker ikke slik smerte for noen andre.
Juárez har blitt erklært som verdens farligste by.
Det er nærmest en dødsdom å være kvinne i denne byen.
Datteren min er borte nå,
men jeg er her for å snakke for henne og forsvare rettighetene hennes.
MORDER MAKSSTRAFF
Fortærte det henne?
Ja.
-Hva med deg? -Jeg var alltid sammen med henne.
Marisela, hør dette: Vi støtter kampen din!
Tusenvis av mennesker i hele landet er med i letingen.
Han skal aldri få sove i ro.
Selv om det tar et helt liv, skal jeg finne ham.
Marisela kjemper for rettferdighet for datteren sin.
Mennene som er vant med å være voldelige mot kvinner,
skal få vite at dommer ikke bare er skrevet på papir.
BELØNNING 250 000 DOLLAR
Jeg heter Juan Manuel Fraire Escobedo.
Jeg er 42 år gammel.
Jeg er fra Juárez.
SØNNEN TIL MARISELA ESCOBEDO
Jeg er sønnen til Marisela Escobedo.
Vi var sju i familien.
Moren min, faren min, Rubí, Pablo, Jessica, Alejandro og meg.
Fra yngst til eldst.
Kan du ikke si noen ord til sønnen din?
Jeg er glad. Velsigne ham, og jeg ønsker ham alt godt.
Det er alt. Ikke vær for sprø.
Familien vår sto hverandre veldig nær.
Om jeg måtte jobbe, laget eldstedatteren min mat,
og guttene passet søstrene sine,
for jeg hadde kveldsvakter som sykepleier.
Jeg er glad i alle søsknene mine,
men Rubí var yngst. Hun var husets baby.
Jeg tok henne med overalt, for begge foreldrene mine jobbet.
SØNNEN TIL MARISELA ESCOBEDO
Rubí var veldig bekymringsløs.
Hun var den yngste, så vi pleide å synge sanger for henne.
Vi sang til henne da hun ble eldre, bare for å irritere henne.
Hun var kjernesunn, smart,
vakker i mine øyne og så mange andres.
Og så kom hun i puberteten.
Moren min hadde nettopp åpnet et snekkerverksted og møbelbutikk.
MONGE TRE OG MATERIALER
En fyr dukket opp en dag og lette etter jobb.
Han hadde kone og barn og trengte jobb.
Moren min sa at hun ikke så etter folk,
men hun ville hjelpe ham, så hun lot ham jobbe den dagen.
Så han ble for å jobbe.
Det var Sergio.
Niesene mine studerte i El Paso.
SØSTEREN TIL MARISELA
Men en sommer flyttet Rubí tilbake til søsteren min i Juárez.
Datteren min var med meg overalt.
Noen ganger var hun i møbelbutikken.
Det var sånn hun møtte denne mannen, Sergio Rafael Barraza.
Sergio må ha vært åtte eller ni år eldre enn henne.
Han var 20 eller 21, mens Rubí bare var 13.
Jeg protesterte på forholdet.
Jeg snakket med en advokat,
men jeg visste at hun ikke kom til å skrive under en erklæring mot ham.
Til slutt flyttet hun inn hos ham.
Han tvang henne til å bli i leiligheten hele dagen,
og dermed isolerte han henne fra resten av familien.
Jeg var redd datteren min ville hate meg
om jeg kom mellom henne og mannen hun elsket.
På det tidspunktet bestemte jeg meg for å ikke blande meg,
men vi var enige om at søsknene skulle holde kontakten.
Jeg kom overens med ham og prøvde å være vennen hans.
Vi ønsket noe bedre for søsteren vår, men hun valgte ham.
Du må holde deg unna andre folks liv.
En tid senere ble Rubí gravid. Ett eller to år senere.
Graviditeten ga henne kontakt med moren min igjen.
Jenta ble født,
men fyren var arbeidsløs, og det var tydelig at hun slet.
Så moren min hjalp dem.
Hun begynte å stikke innom huset og dra lenge etter at det var mørkt.
Jeg tenkte de sikkert hadde pengeproblemer,
for hun spiste alle måltidene hos meg.
Jeg ga henne penger hver kveld, kanskje 50 eller 80 pesos.
Jeg lånte dem en leilighet jeg brukte som lager.
Jeg tømte den og sa at de kunne bo der.
Alt var tilsynelatende bra.
En dag dro jeg til leiligheten der de bodde…
…og de var borte.
Moren min lette etter henne hos moren til Sergio.
Vi dro til huset,
og fant Sergio med datteren deres.
Men ikke Rubí.
Varselklokkene ringte. Rubí hadde aldri forlatt barnet sitt.
Sergio kom til døra. Jeg spurte etter datteren min.
Han sa hun hadde dratt med en annen mann.
Hun ville aldri ha dratt med en mann, så jeg ba om et navn.
Han ville ikke si det.
Vi kom ikke noen vei, så vi bestemte oss for å dra.
Vi kom tilbake neste dag,
og Sergio var ikke der. Han var borte.
Jeg hadde en dårlig magefølelse.
Det var noe som ikke stemte.
DESEMBER 2008
Jeg er moren hennes, så jeg begynte øyeblikkelig å lete etter henne.
De røde flaggene kom frem. Noe hadde skjedd med henne.
De har koblinger til organisert kriminalitet.
President Felipe Calderón hevder at Mexico ikke er en mislykket stat
til tross for narkotikakartellenes voksende makt.
Folk fra Chihuahuas påtalemyndighet
hadde razziaer i barer og kafeteriaer i Juárez.
Tre menn ble arrestert for menneskesmugling.
De tvang kvinner…
Juárez har et stort problem med savnede kvinner.
Det var absolutt en mulighet.
HOTELL
Da vi begynte å lete etter Rubí,
tilbrakte vi mange kvelder i barene i sentrum,
alle bordellene.
Vi fant jenter så unge som 14, 15, 16 som jobbet på de stedene…
…som prostituerte.
Vi lette overalt.
Til tider endte vi opp på farlige steder.
Jeg håpet å finne henne.
Jeg ville finne henne på et av de stedene.
Men det var ingen tegn til henne.
Det tok halvannen måned før mamma fikk melde det til politiet.
Politiet insisterte på at hun hadde dratt.
De sa at det ikke var noen tegn til noe kriminelt.
Jeg var konstant stresset. Hele greia var en påkjenning.
ENHET FOR SAVNEDE PERSONER
Jeg startet alt helt alene, søkene og utspørringene.
Jeg måtte snuble, slite og gå gjennom masse byråkrati
bare for å kunne melde henne savnet.
STATSADVOKAT I CHIHUAHUA OMRÅDE NORD
Jeg snakket med slektningene. Snakker med deg senere.
-Gir du et intervju? -Ja da.
Jeg var statsadvokat i Chihuahua
fra 2004 til 2010.
Vi hadde en enhet for savnede personer…
STATSADVOKAT I CHIHUAHUA - (2004-2010)
…så vi åpnet en etterforskning for å finne Rubí.
I begynnelsen av februar hadde vi et initiativ
for å dele ut flygeblader med bilder av de savnede kvinnene på den tiden.
TRYGG PASSASJE FOR KVINNER
BELØNNING
Familien min og jeg hørte om det og sluttet oss til dem.
Vi tok med egne flygeblader, skilte lag og delte dem ut.
HJELP OSS MED Å FINNE HENNE
Vi var i nabolaget 16 de Septiembre
der Sergio Rafael Barraza bodde
og tilbød belønning til alle som hadde informasjon
om Rubís forsvinning.
Jeg sa til moren min: "Noen tar kontakt.
Om noe skjedde, tar noen kontakt."
En dag fikk vi en telefon fra en ung mann
som sa han hadde informasjon om hva som skjedde med Rubí.
Denne unge mannen var fra nabolaget til Sergio.
Han ringte moren min og spurte om de kunne møtes personlig,
for han hadde viktig informasjon til henne.
Vi var redde for å møte ham og trodde det kunne være farlig
på grunn av belønningen vi tilbød.
Han satte seg i bilen, livredd,
og ba oss kjøre vekk.
Han spurte om jeg var moren til Rubí, og jeg sa ja.
Kjeven hans skalv. Så nervøs var han.
Han sa: "Det jeg har å si, er fryktelig."
Så begynte han å snakke.
Han var med en gruppe venner
som hang i nabolaget.
Sergio Rafael kom og så opprørt ut.
Han ville at noen skulle hjelpe ham med å flytte noen møbler.
Han sa at broren til Sergio, Andy Alonso Barraza Bocanegra,
og en annen fyr dro for å hjelpe ham.
Mange timer senere kom Sergios bror tilbake og sa til alle…
"Broren min", sa han. "Han drepte kjæresten sin, Rubí."
Sergio Rafael kom tilbake like etter,
så guttene spurte om det var sant.
"Ja", sa han. "Jeg drepte henne.
Vi dumpet liket på søppelplassen.
Jeg la henne i en søppelkasse
og brente henne."
Jeg spurte gutten hvorfor han fortalte alt dette.
Han forklarte at søsteren hans ble drept,
så moren hans oppmuntret ham til å være modig og si fra.
Moren min samlet oss alle,
og hun fortalte oss nyheten med tårer i øynene.
Det var en brå oppvåkning.
Vi visste endelig hva som skjedde, men nå måtte vi finne bevis.
Han nølte, men moren min overtalte ham til å uttale seg.
Hun fikk ham til å vitne.
Da han endelig sa ja, begynte ting å skje.
Det ble åpnet en formell sak, og agenter ble satt på den.
Det var ikke før dette skjedde at de tok det på alvor
og endelig begynte å lete etter liket til datteren min.
Jeg hang over dem hele tiden
fordi jeg var sikker på at om ikke jeg var der, ville ingen gjøre noe for henne.
Med den nye informasjonen utførte de et formelt søk
for å finne Rubís levninger.
Familien vår utførte det første søket,
sammen med vennene våre, som tok med seg flere frivillige.
Vi hadde alltid et lite håp om at det hele var en løgn.
Det er et område der folk dumper bein og dyrefett fra griser og kyr.
Det er en dumpeplass for dyreavfall og biter.
Det var veldig vanskelig for meg,
men søsteren min så så sterk ut.
Jeg ville ikke gi meg før jeg fant henne.
Vi fant ikke noe.
Ikke engang et spor som kunne si oss
at søsteren min var der.
Du kan ikke etterforske et drap uten et lik.
Marisela visste at den eneste som hadde informasjon…
JURIDISK REPRESENTANT FOR ESCOBEDO-FAMILIEN
…om hva som skjedde med Rubí, hvor liket var
og hvor barnebarnet var, var Sergio.
Men han var på rømmen.
Det var moren min som fant ham.
Det var ikke myndighetene. Det var takket være hennes undersøkelser.
Noen solgte informasjonen til moren min.
Telefonnummeret til huset der han bodde.
To dager senere var de på vei til Fresnillo.
Det var moren min, partneren hennes, onkel Ricardo og fire agenter.
Hun anklaget ham for å ta barnebarnet hennes ulovlig.
Etter loven trengte han Rubís tillatelse, og hun var sett på som i live.
Så det var en sak der en mann hadde krysset delstatsgrensen med en mindreårig.
Sergio ble arrestert for å ha bortført en mindreårig,
men han sa øyeblikkelig til politiet:
"Jeg vet hvorfor dere arresterte meg. Rubí."
"Det var ikke meg. Jeg drepte henne ikke."
Politiet i Chihuahua fant og arresterte Sergio Rafael Barraza Bocanegra,
som tilsto drapet på Rubí Marisol.
Etterforskerne var proffe og godt opplært,
og de fikk ham til å avsløre hvor levningene til Rubí var.
De tok med Sergio tilbake til Juárez.
Han tilsto at han drepte henne og dumpet henne ved Camino Real,
nær en søppelplass.
Den påståtte drapsmannen til Rubí Marisol
førte myndighetene til stedet der de brente levningene var.
Vi hadde allerede lett etter liket til Rubí overalt,
men vi fant ikke noe før han viste oss stedet.
De sjekket området,
og de fant endelig Rubís levninger.
Om Sergio ikke hadde ført politiet dit, hadde vi aldri funnet henne.
Selv i dag hadde vi ikke funnet henne.
Mye senere fant vi ut…
…at tre dager før drapet hadde Rubí gått fra ham for godt.
Jeg tror Rubí endelig hadde innsett
at han ikke var mannen hun trodde.
Hun sa at hun ville gå fra ham, så han drepte henne.
Han drepte henne.
Etter søket
gikk jeg rundt i hele området selv i mange dager
og prøvde å finne én bit til av liket til datteren min.
Den dagen markerer et "før" og et "etter" for meg.
Synet av moren min der som plukket opp beina.
Vi fant et lite bein som tilhørte henne. Jeg tror det var en ryggvirvel.
Et bitte lite bein bare.
Dagene var fulle av gru.
Jeg skjønte at om noe skjedde med meg,
så ville denne mannen være på frifot igjen.
Jeg forsto ikke hvorfor det måtte være graven til søsteren min.
Vold mot kvinner er ute av kontroll i Juárez.
Problemet med savnede kvinner
ble synlig på 90-tallet.
Senere ble de kjent som "De døde kvinnene i Juárez",
for man forsto ikke konseptet "kvinnedrap" på den tiden,
betydningen av det og de underliggende årsakene.
Sakene ble åpnet for over et tiår siden,
og de er fortsatt uløste.
Historien til Juárez er også den pågående historien
om kvinnedrap, som ikke tar slutt.
RETTFERDIGHET
Etter at Sergio ble arrestert,
fikk Marisela omsorgen for barnebarnet sitt.
Rettssaken skulle begynne.
Han var den første kvinnedrapsmannen som ble stilt for retten i det nye systemet.
Det mange i Mexico ikke vet, er at anklageprinsippet
ble innført i Chihuahua for å bekjempe straffefrihet i kvinnedrap.
Og en av sakene var Rubís.
Moren min pleide å si: "Jeg nekter å la Rubí bli en statistikk.
Selv om det tar hele livet, nekter jeg å la det skje."
Én uke før begynte hun å marsjere fra statsadvokatens kontor
til byens tinghus.
Såret av svigersønnens drap på datteren
demonstrerte Marisela Escobedo Ortiz i over en uke,
og krevde at de skulle gi den angivelige drapsmannen streng straff.
-Hva krever du? -Maksstraff for drapsmannen.
Jeg godtar ikke en mildere straff.
Han drepte ikke bare datteren min. Han ødela en familie.
Han tok fra barnebarnet mitt moren sin og nektet datteren min retten til å leve.
MAKSSTRAFF
-Enda en dag? -Ja, enda en dag.
-Hvor mange dager igjen? -To dager, til fredag.
Rettsaken skal begynne på mandag klokken ti.
Jeg heter Noel Rodríguez. Jeg er fra påtalemyndigheten.
Jeg jobbet med etterforskingen og la frem argumenter i rettssaken…
STATSADVOKAT
…i saken til Rubí Marisol Fraire Escobedo.
Alle reiser seg for dommerne.
Vi gikk inn på tinghuset,
og alt jeg husker, er at det var fullt av kameraer.
Sergios familie satt på én side av rommet,
og Mariselas på den andre, i tillegg til støttespillere som oss.
Vitnene ble bedt om å vitne i henhold til innblandingen deres,
og Marisela Escobedo var først ut.
Vet du hvorfor du ble bedt om å vitne?
Ja.
VITNE
Jeg skal vitne om drapet på datteren min, Rubí Marisol Fraire.
Jeg har full tiltro til dere.
Jeg stoler på at dere gransker saken og tar riktig avgjørelse.
Så hørte vi vitnemålene til lokalpolitiet som var involvert i saken.
POLITIAGENT I KOMMUNEN
Vi svarte på en telefon fra sentralen
som ba oss dra til Delicias stasjon for å møte en som hadde anmeldt noe.
I avhør fortalte han at
stesønnen hans hadde kommet hjem til ham
og vært opprørt
fordi han nettopp hadde drept kona si.
Husker du navnet til mannen?
Rafael Gómez.
Etter forbrytelsen ba Sergio Rafael om hjelp til å flytte liket.
Han lånte en bil som tilhørte stefaren sin.
Da stefaren kom hjem og fant ut hva som hadde skjedd,
bestemte han seg for å informere politiet.
Da du snakket med politiet, hva sa du til agentene?
STEFAREN TIL SERGIO BARRAZA
-Bare at han hadde slått henne. -Slått hvem?
At Sergio hadde slått Rubí. Politiet dro for å sjekke,
men de fant ikke noen på adressen.
Det er alt jeg vet.
Det var tydelig at han endret vitnemål
for å dekke over for stesønnen sin.
Vi kryssforhørte ham for å stikke huller i historien,
og det var tydelig at han ville hjelpe stesønnen sin.
Vil forsvaret kryssforhøre vitnet?
-Ja. -Vær så god.
DOMMER
-Du gikk inn i huset, ikke sant? -Ja.
-Dere fant ikke noe lik, ikke sant? -Stemmer.
-Fant dere blod? -Blod? Nei.
OFFENTLIG FORSVARER
-Sjekket dere hele huset? -Ja.
-Fant dere kulehylser? -Nei.
-Forsvaret avslutter bevisføringen. -Takk, advokat.
Det konfidensielle vitnet sa
at Sergio kom den dagen
og sa at han hadde drept samboeren sin.
-Vennligst si ditt fulle navn. -Angel Gabriel Valles Maciel.
Hva mer kan du fortelle oss om hendelsesforløpet?
Sergio sa at han hadde drept kona si.
At han hadde brent henne.
At han og broren hans tok henne med til Camino Real,
forbi søppelplassen.
Hvordan fikk dere vite om det?
Han sa det.
Vi satt rundt et bål, og han fortalte hva han hadde gjort.
Ekspertene på kriminalteknisk antropologi og arkeologi
bekreftet uttalelsene fra det konfidensielle vitnet.
KRIMINALTEKNISK ARKEOLOG
Beina tilhører et menneske.
De tilhører én person, en ung kvinne.
Fant dere tegn til vold på beina?
Ja.
Ilden, posisjonen beina ble funnet i.
Det er en veldig særegen sak.
Greit. Takk.
Du kan snakke til rettssalen om du vil.
Len deg inn mot mikrofonen om du ønsker å snakke.
-Du har ordet. -God morgen, dommer.
-God morgen. -Jeg ønsker å si noen ord.
Vær så god.
Beklager om blikket mitt vandrer mot Rafael Barraza,
Sergio Rafael Barraza, siden jeg må snakke til ham.
Denne mannen, dommer, tok livet til datteren min.
Først brukte han bedrag for å ta henne,
for å få henne under sitt åk.
I dag er jeg full av anger for at jeg ikke tok henne fra ham.
Det hadde vært lettere for meg å takle hatet hennes,
men bare midlertidig, for hun hadde lagt det bak seg,
enn å leve med byrden denne smerten er, dommer.
DOMMER
Jeg lette etter henne, og forventet å finne henne begravd,
for jeg trodde at denne mannen elsket henne
og at han hadde begravd henne et sted han kunne sørge.
Det gjorde han ikke.
Han dumpet henne og brente henne.
Han kastet henne som perler for svin.
Vet du hva, Sergio? Jeg tilgir deg ikke.
Måtte Gud tilgi deg.
Om du føler anger, da, for jeg vet at du ikke har det til nå.
Vi vet ikke hva som var dødsårsaken,
men jeg er glad for det, for jeg vet ikke om jeg tåler den smerten.
La ham beholde den.
Ikke la ham uttale seg. Vi har fått nok av søppelet hans.
Jeg vet at det blir bedre for oss en dag.
En dag er vi ferdige med terapien.
En dag skal vi smile igjen, for livet krever det.
Denne mannen har ikke ødelagt livet mitt.
Han ødela hjertet mitt, håpet mitt og troen min.
Men jeg skal overleve for barnebarnet mitt.
Etter i dag eksisterer han ikke lenger for meg.
Jeg overlater ham til dere. Tusen takk.
Takk til Marisela Escobedo Ortiz.
Loven gir samme rettighet til Sergio Barraza Bocanegra.
Len deg nærmere mikrofonen. Du har ordet. Vær så god.
Len deg så nær mikrofonen som mulig.
Greit. Jeg kan si noe.
Jeg vet at for Marisela
kan ikke smerten gjøres om på.
Jeg vet hun har sagt at hun ikke tilgir meg.
Men jeg vil si unnskyld, Marisela, for jeg vet det voldte stor skade.
Det er sant som du sa. Hvor var Gud?
Dessverre kjente jeg ikke Gud, men jeg har funnet Gud i fengsel.
Og…
…jeg har ikke ord. Det er alt.
Vi vil takke alle som tok del i rettssaken.
Debattdelen er herved avsluttet.
Domstolen skal diskutere privat,
og partene samles for å lese dommen
presis klokken 13.30, i denne rettsalen.
CHIHUAHUA DELSTATSDOMSTOL
DISKUSJONSROM
Vi gikk ut i pausen.
Vi sa at rettferdigheten ville seire.
RUBÍ HADDE RETT TIL Å LEVE
RETTSSAL 1
Vi gikk tilbake til rettssalen, og dommerne leste avgjørelsen sin.
Juárez i Chihuahua, 29. april 2010.
Retten har samlet seg og nådd følgende konklusjon…
Retten frifinner enstemmig Sergio Rafael Barraza Bocanegra
i anklagen mot ham som gjerningsmann…
-Bravo! -Bravo!
Rubí!
"Håper på mange flere! Velsigne deg."
Det er fra Alejandra, Valeria, Paty og Toño.
Fadderne dine.
Moren min ble født i Piedras Negras i Coahuila i Mexico.
Der møtte hun faren min, og de giftet seg.
Hun gikk på sykepleierstudiet.
Da hun var ferdig på skolen,
ble hun tilbudt jobb på et nytt delstatssykehus
som hadde blitt bygget i Juárez. Det var derfor vi flyttet dit.
Og det var da familien vår begynte å vokse.
Søsteren min var alltid glad.
Hun elsket å danse, og hun elsket musikk.
Jeg kunne alltid få henne til å le.
Moren min var motivert, veldig hardtarbeidende.
Hun grep alle muligheter hun så.
Hun var alltid bevisst på barna sine,
hvordan vi hadde det, hva vi drev med.
VENNEN TIL MARISELA
Hun var et gavmildt menneske. Hun var veldig…
Hun var motivert. Ingenting sto i veien for henne.
Hun kunne selge svovel til djevelen og snø til en eskimo.
En gang hadde vi barnekarneval.
Hun fikk alle til å le.
Utseendet og væremåten hennes var så naturlig.
Hun brukte parykk, stor nese og klovnesminke.
Det var en flott fest. Barna hadde det kjempegøy.
Mari hadde tre gutter, men ønsket seg alltid en jente.
Hun ønsket seg alltid en jente.
Til slutt kom Rubí og Jessica inn i livet hennes,
og livet hennes forandret seg for alltid.
Hun så aldri lykkeligere ut.
På dette bildet ser du Rubí og Marisela.
Dette var den siste ferien vi tok med Rubí.
Med niesen min.
Vi dro til Acapulco.
Vi planla Rubís 15-årsdag.
Etter det som skjedde med Rubí,
var Marisela helt annerledes.
Hun hadde et tomt uttrykk. Blikket hennes var tomt.
Søken etter rettferdighet var det eneste som holdt henne gående.
Å se vennen min bryte sammen ville jeg ikke ønsket for noen.
For noen.
Jeg hadde aldri sett moren min bryte sammen før den dagen.
Eller etterpå, for den del. Det var første og eneste gang.
Hun hadde kollapset på en sofa i rettssalen.
Jeg hadde så mange tanker i hodet.
Jeg ville bare drepe Sergio. Skjønner du?
Jeg ville ha hevn.
Han ble overrasket. Han forsto ikke.
Han var sikker på at han ville bli dømt.
Folk i Juárez
ble rasende.
Fire-fem timer senere
planla Marisela alt hun skulle gjøre neste dag.
Vi gjorde oss automatisk klare til å demonstrere.
Moren til den drepte jenta og noen av familiemedlemmene
gikk ut i gatene for å demonstrere.
I går drepte dommerne henne igjen.
De drepte henne igjen med dommen sin.
Hun marsjerte ti kilometer hver dag,
fra politistasjonen til tinghuset,
og gjorde narr av rettssystemet og dommerne som frifant Sergio.
OFFER HAR IKKE JURIDISKE GARANTIER
Det var et sirkus.
De gjorde oss til klovner, og de lo sist.
Ville du ha rettferdighet? Ha, ha, ha!
Sergio Rafael Barraza Bocanegra ble frifunnet
fordi påtalemyndigheten ikke fant bevis…
DOMMER
…for at han utover rimelig tvil var innblandet i drapet.
Dessverre gikk saken til tre inkompetente mennesker.
Tre domstolsansatte, for de kan ikke kalles dommere.
De frifant drapsmannen enstemmig,
men jeg har ofte sagt at det var en feig avgjørelse.
ÉN ER MENNESKELIG FEIL TRE ER EN SKANDALE
Vi kan ikke la flere unge kvinner bli drept i byen vår.
Marisela Escobedo Ortiz marsjerte naken i dag,
kun tildekket av et bilde av datteren, Rubí Marisol.
De lot meg være naken, uten garantier og rettigheter.
De tok fra meg retten til å forsvare datteren min.
Her går en mann rundt og sier at han drepte en jente,
som på rettssakens siste dag sa unnskyld til moren.
-Hvordan tolker du det? -Vi må følge loven.
DOMMER
Da jeg fikk embetet, sverget jeg
å følge Grunnloven,
ikke gjøre som jeg vil eller følge følelsene mine.
Vi må vite om dommerne renvasket ham
fordi de var korrupte, eller om myndighetene i Chihuahua
behandler dommerne som syndebukker.
Marisela Escobedo Ortiz sa at hun ikke skal hvile
før datterens drapsmann nok en gang er bak lås og slå.
Om de svikter meg igjen, skal jeg bli her.
Jeg tar neste skritt.
Det er sant at vi ikke hadde et øyevitne eller vitenskapelige bevis,
men om vi vurderer alle bevisene som ble presentert,
kan man trygt si at han deltok i forbrytelsen.
Dessuten sier ingen unnskyld for noe de ikke har gjort.
STATSADVOKAT I ZACATECAS - (2010-2015)
I mange år var tilståelse det beste beviset.
Men mange tilståelser ble fremtvunget med tortur.
Etter reformen i rettssystemet i 2008
mistet tilståelser statusen som uomtvistelig bevis.
Tilståelser er ikke lenger gyldige om de er selv-inkriminerende,
spesielt om de ble gjort uten en advokat til stede.
I motsetning til andre typer drap har de som finner sted hjemme,
vanligvis ingen vitner og etterlater ikke bevis.
Men her hadde de nok informasjon til å avgjøre hva som skjedde.
Jeg møtte Marisela første gang da rettssaken fant sted,
da datterens drapsmann ble frifunnet.
JURIDISK REPRESENTANT FOR ESCOBEDO-FAMILIEN
Advokat Lucha Castro og jeg var i Juárez.
Marisela kom til oss
og ba advokat Lucha
om å representere henne.
Vi ble veldig gode venner.
MARISELAS ADVOKAT OG MENNESKERETTSFORKJEMPER
Jeg hadde to muligheter i saken.
Enten be om en ny rettssak eller få dommen omgjort.
Om jeg hadde funnet noe galt med rettssaken,
ville jeg ha bedt om en ny en for å kalle inn vitnene igjen.
Men gitt det jeg hadde sett i saksmappen
og etter å ha lest loggen av rettssakshøringene,
var eneste mulighet å få dommen omgjort.
Derfor sendte jeg en begjæring til ankedomstolen.
Vi ber ikke om mye. Vi vil bare ha rettferdighet.
Det finnes ikke tvil om at han tok livet til søsteren min.
Ankedomstolen fant enstemmig
frifinnelsen av Sergio Rafael Barraza Bocanegra ugyldig.
De erklærte ham skyldig i drapet på Rubí Marisol Fraire Escobedo.
Myndighetene rensket opp imaget sitt og trykket en dom i avisen.
Men det er ubrukelig for meg, for det er bare et papir.
Gjerningsmannen, drapsmannen, rømmer fortsatt fra rettferdigheten.
Hun hadde et klart mål: å finne Sergio Rafael Barraza Bocanegra.
Han rømte fra delstaten med en gang, for han visste at de ville arrestere ham.
Han visste at det ikke ville vare.
Nå som han var dømt skyldig,
sendte politiet angivelig en etterlysning til alle delstater
for å advare dem om denne rømlingen og for å be om pågripelse.
Politiet kom ingen vei,
så vi begynte å jobbe igjen.
Planen min er å nå Mexico by,
sammen med andre mødre til savnede unge kvinner,
som har det like vondt som meg.
Hun dro på demonstrasjonsreise gjennom hele landet.
Hun gikk til alle statsadvokater og sa: "Her er en arrestordre.
Denne mannen drepte datteren min. Han er straffedømt,
og han er kanskje her."
Hun gikk av ved bygrensen og begynte å gå til byen.
Dette tiltrakk media.
Noen ganger nektet myndighetene å treffe henne,
så hun ventet til de sa ja til å treffe henne.
Overalt hvor hun dro, tettsteder, byer, samme det,
visste de ingenting om saken.
Vi snakket med andre avdelinger,
og alle statsadvokater visste om arrestasjonsordren.
"Let etter ham i delstaten deres.
Send ham hit om dere finner ham." Det er en etterlysning.
Vi får tusenvis av dem
fra alle avdelinger i landet. Barraza var bare én.
BELØNNING FOR INFORMASJON SOM FØRER TIL ARRESTASJON
Jeg vil ikke at min datter skal ha dødd forgjeves.
Mennene som er vant til å bruke vold mot kvinner,
skal få vite at dommer ikke bare er skrevet på papir.
Man kan ikke gå tilbake.
De spurte arbeidere
og dro til alle barene han kunne ha vært i.
Marisela spanet, til tross for risikoen.
Hun var der med familien sin og andre som ville ha rettferdighet.
Vi ankom Mexico by etter litt over tre uker.
Moren min ba om et møte med president Felipe Calderón.
MEXICO BLE DØMT FOR KVINNEDRAP
Men han nektet selvsagt å møte henne.
Hvorfor demonstrerer dere?
Dette er en demonstrasjonsmarsj mot kvinnedrap og menneskesmugling.
Vi krever rettferdighet.
Vi gikk fra Juárez til den ene byen etter den andre,
og delte ut etterlysningsbilder…
MOT KVINNEDRAP OG MENNESKESMUGLING VI KREVER RETTFERDIGHET
Etter det som skjedde med Rubí, og da Sergio ble arrestert i Fresnillo,
var han allerede sammen med en jente på samme alder som Rubí.
Moren min var sikker på at han var der,
for kjæresten hans var gravid,
og om han ikke kunne bli her, hadde han dratt dit.
Til slutt dro de til Zacatecas, der Marisela fant ham for første gang.
Vi drar rundt i mange byer, følger ledetråder, demonstrerer.
Jeg vil at folk skal vite at han er en morder.
Pussig nok heter moren til hans nåværende kjæreste også Marisela, som meg.
Han kommer alltid til å huske meg og vite at jeg alltid skal være etter ham.
Jeg fortsetter å lete uansett, i hele landet.
Om jeg må bo på veien, får det bare være.
Vi dro rett til stedet der de arresterte Sergio.
Jeg hengte opp en plakat da to jenter kom bort.
Jeg tenkte at de kjente ham igjen, så jeg begynte å forklare.
Så kom moren min og snakket med dem.
Hun ba dem om å hjelpe oss.
En av dem sa at kusinen hennes var hans nåværende kjæreste,
og at hun visste hvor han bodde.
Marisela hadde funnet ut akkurat hvor han var,
så hun ringte politiet og sa: "Han er her."
Moren min prøvde å forklare saken, og så ringte hun Chihuahua.
De kom inn gjennom hovedinngangen, men det var en tom plass bak huset.
Jeg løp bak i huset, og da jeg så opp,
så jeg at Sergio klatret ut av badevinduet.
Det var noen trapper der som førte til taket.
Adrenalinet begynte å pumpe.
Han begynte å løpe, og han dukket for å skjule seg. Han så meg.
Ansiktet hans så ut som en som visste at han var tatt.
En politijakt fulgte, og skudd ble avført.
De sa til Marisela: "Vi tok ham."
Men senere sa de: "Glem det. Han rømte."
Den mistenkte var bevæpnet…
ANDRESTATSADVOKAT i FRESNILLO
…og han skjøt mot politiet.
Vi stengte av området, men klarte ikke å finne ham.
Da politiet visste at han hadde rømt,
kom det føderale politiet og militæret.
De sto tett i tett i kvartalet. De skjøt til og med litt.
De skjøt litt, men det var bare for syns skyld.
Han var borte for lengst.
Det ble gjort feil under arrestasjonen.
Det ser ut til at han fikk en advarsel og rømte.
Men de var nær ved å arrestere ham.
Mamma mente at de rett og slett ikke gjorde noe.
De spurte henne: "Var han vanskelig å finne?"
Og hun sa: "Nei. Han var akkurat der jeg trodde."
Det var en dårlig utført operasjon.
En mislykket operasjon.
Det skjedde ikke i min tid, men under den tidligere statsadvokaten.
Mariselas sinne var allerede betydelig,
men nådde et nytt nivå, som du kan tenke deg.
Jeg følte meg så ubrukelig.
Jeg kunne ikke tro at han slapp unna etter at vi hadde funnet ham igjen.
Anta at myndighetene hadde til hensikt å fange ham med denne informasjonen.
De rotet likevel til arrestasjonen, fordi de ikke brydde seg.
Politiet ba ikke om forsterkninger, fordi de ville ha belønningen.
De kunne ikke kreve belønningen, for det var jobben deres.
Likevel nektet de å be om støtte.
Da Marisela kom for å treffe meg på statsadvokatens kontor,
hadde jeg oppsyn med 500 betjenter. Mange hadde ikke fullført videregående.
Ingen av dem hadde blitt evaluert for pålitelighet.
Var politiet pålitelig på den tiden?
Absolutt ikke.
Jeg så på mens moren min leste mappen og bare stirret på beina.
Hun leste det samme om og om igjen.
Jeg vet ikke hvordan hun klarte det. Dette var datteren hennes.
Hun sa til meg at hun tvang seg til å tenke at det var en annen.
"Jeg tenker ikke at det er Rubí. Jeg tenker at det er en annen."
Men hun hadde svake øyeblikk.
Offentlig er du sterk. Du tvinger deg bare gjennom det.
Men privat brøt moren min sammen.
Det var da hun bukket under for de ubesvarte spørsmålene.
Jeg kunne ikke si noe. Jeg kunne bare stille opp.
Bare stille opp for henne.
Etter dette var vi i Fresnillo i én eller to uker
og lette etter ham på hvert eneste tettsted.
Vi var på sporet av ham.
Men så hørte vi rykter om at han hadde sluttet seg til Zetas-kartellet.
Vi tenkte at de bare prøvde å skremme oss.
De bygget et nabonettverk for å få mer informasjon,
og de fant det nye huset der Sergio bodde.
De leide et hus i nærheten
med klart utsyn til Sergios hus,
og satte opp en permanent vakt for å følge med på ham.
Vi ble i Fresnillo og ventet.
En måned gikk, så to, og vi hadde ingenting.
Vi hørte at han var der. Det var det folk sa til oss.
Det handlet om å vente.
Holde vakt.
Det gikk to-tre måneder uten at vi oppnådde noe.
På den tiden kjørte moren min en liten, grønn Jetta.
Vi brukte kikkerter, akkurat som i filmer.
Bortsett fra at dette var en skrekkfilm.
Vi måtte holde vakt gjennom de lange nettene.
Mamma og jeg ble i bilen til fire-fem om natten.
Jeg ville ha kjent igjen Sergio på mange mils avstand.
Jeg trengte ikke kikkert for å vite at det var ham.
De gikk inn i en sidegate, og da vi snudde,
var bilen hans vendt mot oss med frontlysene på.
Han visste at det var vi som fulgte etter ham.
Han kjente bilen vår. Han hadde sett den før.
Gitt bilen han kjørte, visste jeg at det var sannsynlig
at han jobbet for kartellet nå.
Det var da vi visste at vi var i ekte fare.
Vi visste at de kanskje ville komme etter oss.
De kunne de to telefonnumrene Sergio Rafael brukte.
Marisela gikk gjennom telefonloggen.
Han hadde telefonen avslått i tre dager og på i to dager.
Han fikk ingen telefoner på tre dager og mange de neste to.
Det er sånn Zetas-kartellet jobber.
Dette mønsteret fikk oss til å skjønne at han var medlem av Zetas.
Han brukte ikke navnet Sergio lenger. Nå var han "kommandant Bambino".
Han byttet det hele tiden, som et kunstnernavn.
Da vi lette etter Sergio, fant vi noen som kjente ham.
Moren min begynte å snakke med henne, og hun sladret.
Hun ga henne informasjon vi ikke engang lette etter,
som hvor skjulestedet var, navnet til sjefen,
til og med hvor våpenlagrene var. Mye mer enn vi hadde regnet med.
Agentene sa at de trengte tillatelse fra Zetas…
…for å kunne arrestere ham.
Om Zetas ikke overga ham, kunne de ikke arrestere ham.
Han hadde tydeligvis fått makt.
Og han hadde forbindelser til narkokartellet Zetas.
Onkel Ricardo og jeg snakket med mamma hver for oss.
Jeg sa til henne at denne informasjonen gjorde alt mer komplisert.
Nå som han jobbet for kartellet, var det annerledes.
Alle vet at det er en avtale
mellom myndighetene og kriminelle organisasjoner.
Vi fikk ingen støtte.
Ingen kameraer, ingen agenter, ingen svarte når vi ringte, ingenting.
Absolutt ingen støtte.
Til slutt innså vi at vi aldri kom til å finne ham.
Vi dro tilbake til Chihuahua, til en ny guvernør
og en ny statsadvokat.
Det pleier å være mer vold under valget.
César Duarte stilte til valg og vant på offentlig sikkerhet.
GUVERNØR I CHIHUAHUA (2010-2016)
Jeg begynner administrasjonen min med ett grunnleggende mål.
Til syvende og sist å bli husket
som guvernøren som kunne bringe orden til Chihuahua.
Innsettelsen hans var overdådig, som en stor fest.
Lys overalt og på gata.
Folk jublet og ønsket César Duarte velkommen.
Han gikk til kanten av scenen for å hilse på publikum.
Da vi kom tilbake, bestemte mamma seg for å overnatte
rett utenfor regjeringsbygget.
REGJERINGSBYGG
Hun hadde allerede marsjert i hele landet.
Hun hadde vært i hovedstaden. Hun hadde til og med funnet Sergio.
Hun hadde brukt opp alle ressurser.
Hva annet kunne hun gjøre? Hun valgte å overnatte.
Hun begynte 5. desember.
Jeg pendlet fra Juárez, men onkelen min var hos henne.
RETTFERDIGHET ER MYNDIGHETENES PRIVILEGIUM
Er drapsmannen fortsatt i Mexico?
Ja, og han er i ferd med å bli jegeren og jeg byttet.
Han forventer at jeg skal gjemme meg,
men jeg nekter. Han kan komme og drepe meg her.
Har han sagt noe? Truet deg?
Ja. Han og familien hans har truet meg.
Han jobber allerede med en kriminell organisasjon.
Hva venter myndighetene på? At han skal drepe meg?
Han kan drepe meg, men her.
Det eneste hun ikke hadde gjort, var ulovlig.
Hun var ikke redd for sin egen del, men loven tillot det ikke,
og hun valgte å følge den.
CHIHUAHUAS SELVSTENDIGE UNIVERSITET
Chihuahua universitet har jubileum 8. desember.
Under sit-in-demonstrasjonen sin hørte hun at guvernør Duarte kom.
så hun hentet ett av bannerne sine og dro til pressekonferansen.
Mens guvernøren talte, reiste de seg og brettet det ut.
"Rettferdighet er myndighetenes privilegium."
Dette hentydet til kidnappingen av broren til Patricia González.
I den saken tok det bare noen dager å finne kidnapperne.
Da César Duartes nevø ble kidnappet, skjedde det samme.
Rettferdighet er bare for offentlige tjenestemenn.
I saken med statsadvokatens bror tok de drapsmennene på to uker.
RUBÍ STJÅLEN RETTFERDIGHET
Hvordan ble din brors sak håndtert, og hvorfor ble Marisela sint?
Jeg aner ikke hvorfor det plaget Marisela,
for min brors sak var fullstendig urelatert.
Da hun brettet ut banneret,
så man at Duarte var rasende.
Han tålte ikke kritikk, samme om den var konstruktiv eller ei.
Så at moren til et offer, og attpåtil en kvinne,
avslørte ham sånn,
med sånn styrke,
og med informasjonen hun hadde,
det likte han ikke.
Den sinte guvernøren sendte henne til statsadvokaten, Carlos Salas.
STATSADVOKAT I CHIHUAHUA (2010-2013)
Han spurte om han ville lage en rapport med informasjonen sin.
Hun sa ja.
Så hun begynte.
I delstaten Zacatecas, i byen Fresnillo…
På gata fikk han…
Hun delte all informasjonen hun hadde avdekket.
Alt hun hadde gjort.
MØTE MARISELA ESCOBEDO
SISTE GANG JEG SER AGENTENE FOR DEN KRIMINELLE ORGANISASJONEN
Vet ikke hvor lenge de var der.
JEG ER I RETTEN FOR Å GI INFORMASJON I HÅP OM AT DEN BLIR VURDERT…
Så dro hun tilbake til demonstrasjonen sin.
Riksadvokaten lovte.
Jeg trodde nok en gang på løftene deres.
Jeg ønsker å tro at de gjør det og at de gjør det snart.
Dessverre har vi fått sånne forsikringer fra tidligere administrasjoner,
men uten resultater så langt.
Jeg mistenker ikke riksadvokaten. Jeg håper han holder ord.
Jeg håper de gjør det denne gangen, men jeg venter her.
Vi planla å være her i julen og til nyttår,
onkel Ricardo, moren min og jeg,
til noe skjedde. Noe måtte skje.
Hun virket sterk, men hun brøt av og til sammen.
Hun sa at hun var lei all dritten.
Med de ordene.
Fra guvernøren og alle under ham.
Rettferd finnes her i landet og i denne delstaten.
Hvorfor? Fordi den finnes for guvernør César Duarte.
BELØNNING 100 000 DOLLAR
Den finnes for eks-statsadvokat Patricia González.
Alltid når vi dro til plassen, så vi til henne.
Vi prøvde også å overbevise henne om å inngå våpenhvile.
En våpenhvile i høytiden, mest for hennes mentale helse.
så hun kunne få styrken tilbake, men hun nektet å la seg overtale.
Ingen makt på jorden kunne rokke ved beslutningen hennes.
16. DESEMBER 2010
Siden det var så farlig, spesielt om natten,
spesielt siden Sergio ble beskyttet av kartellet.
Den dagen, 16. desember,
strikket hun noen svarte juledekorasjoner.
Hun sa at hun skulle vente til 25. med å kjøpe juletre,
for da kom de til å være billigere.
Hun var fast bestemt på å tilbringe julen på plassen.
Den kvelden, som hver kveld,
begynte hun å rydde opp i leiren klokken 20.00.
Det kom en bil.
Hun så at han kom.
Hun krysset gata.
Og han skjøt henne.
RETTFERDIGHET
Jeg ringte søsknene mine og dro til huset.
Jeg visste ikke hva jeg skulle føle. Jeg kunne ikke gråte.
Jeg følte meg ubrukelig, frustrert. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg samlet søsknene mine,
og vi dro til Chihuahua den natten for å hente liket av moren min.
Vi var knust. Det er vanskelig å beskrive.
Jeg gråter av det enda.
Jeg var ikke sjokkert da, for jeg hadde sett det komme.
Jeg visste at det ville skje.
Men jeg håpet at det ville bli annerledes.
Folk er rasende etter drapet på Marisela Escobedo Ortiz,
som ble drept i går kveld.
Hun ble drept mens hun demonstrerte foran regjeringsbygget
for å kreve at datterens drapsmann ble arrestert.
Marisela Escobedo, en mor som kjempet for å få rettferdighet for datterens død,
ble skutt foran regjeringsbygget i Chihuahua.
Marisela nekter å godta
at hun bor i et land uten rettferdighet.
Like før jul sa hun:
"Jeg vil ha en stor julemiddag her. Folk kan komme."
Og en mann går bort og skyter henne i hodet.
Foran politiet, alle.
Vi har César Duarte på telefonen. God morgen, guvernør.
-God morgen, Carlos. -Hva har skjedd, guvernør?
Hvilken informasjon fikk du fra videoen?
Vi fikk en uttalelse fra broren hennes, som så forbrytelsen.
Han ga oss en beskrivelse, og vi leter etter gjerningsmannen.
Marisela, hør dette: Vi støtter kampen din!
BEDRE Å DØ PÅ FØTTENE ENN Å LEVE PÅ KNÆRNE
Marisela, hør dette: Vi støtter kampen din!
Den beste kvinnen i Juárez. Den eneste!
Moren min! Marisela Escobedo Ortiz!
-Marisela lever! -Kampen fortsetter!
Samfunnets raseri hadde nådd et vendepunkt,
noe som resulterte i viktige demonstrasjoner,
som lystenning rundt hele regjeringsbygget.
Folk lot lysene stå og gikk hjem.
Det var kaldt den dagen.
Atmosfæren føltes annerledes, som om byen hadde stoppet helt opp.
Selv om du ikke hadde møtt henne, selv om du bare hadde hørt om henne,
selv om du hadde sett henne på lang avstand, føltes det som om hun var nær.
Folk viste henne mye kjærlighet,
i tillegg til harme og frykt.
Jeg så videoen for første gang i Chihuahua.
Det er vanskelig å se en du er glad i, bli drept sånn.
Det er…
Jeg kan ikke forklare det, men det er jævlig vanskelig.
Og…
Det var det. Moren min var død.
Marisela Escobedo Ortiz dro tilbake til Juárez i likvogn.
Kisten, eskortert av sønnene hennes og delstatspolitiet,
ble ønsket velkommen av venner og beboere ved bygrensen.
Vi samlet oss der…
…for å ta farvel med min mors levninger, for hun er ikke her lenger.
Liket av henne er her hos oss,
men sjelen hennes er hos Herren.
Hun kjempet til siste åndedrag og døde ved fronten.
Som broren min sa, var moren vår en helt,
for hun gjorde ting ingen i byen hadde gjort før.
Hun kjempet alene,
mot regn og torden.
Selv når det virket som om hun skulle bryte sammen,
som da min søsters drapsmann ble løslatt,
reiste hun seg igjen…
…og ga oss en leksjon i utholdenhet.
Jeg ber dere gi moren min en runde applaus.
Når du tviler på hva du skal gjøre,
når du lurer på hvordan du skal fortsette å kjempe,
husk Marisela Escobedo.
HERREN ER MIN HYRDE DET MANGLER MEG INGENTING
BARNA OG BARNEBARNA HENNES
Den dagen og den natten lot til å vare evig.
Jeg fikk bare noen timer med søvn. Neste dag våknet vi,
og jeg forlot kona og ungen min. Kona mi var gravid.
Vi så noe brenne i det fjerne.
Et snekkerverksted står i brann.
Boulevard Oscar Flores måtte stenges helt.
Brannmennene jobber enda.
Kjæresten til moren min var den som alltid åpnet snekkerverkstedet,
men han gjorde det ikke den dagen på grunn av det som hadde skjedd.
De tok broren til min mors kjæreste, og brente det ned.
De brente det helt ned.
MARISELAS SVOGER DREPT, SNEKKERVERKSTEDET HENNES BRENT
Han het Manuel.
Én eller to timer senere fant de liket av ham
med en pose over hodet og en streng om halsen.
Jeg fant også ut at de hadde lett etter meg.
Noen hadde kommet etter at jeg dro.
De prøvde å bryte seg inn. De var ute etter meg.
Det var da jeg innså
hvilken fare vi var i.
Vi måtte dra. Vi kunne ikke bli lenger.
Sønnen til Marisela Escobedo ba om politisk asyl i USA.
Han frykter for livet sitt etter drapet på moren.
Noen ga dem kortet mitt, ba dem ringe meg…
ADVOKATFIRMA
…og kjørte dem over broen.
ADVOKAT FOR ESCOBEDO-FAMILIEN
"Hva med eiendelene våre? Hva med bedriftene våre?"
Politiet svarte: "Dere er heldige som lever."
Det var budskapet de sendte til Juans familie.
"Dere lever, jævler. La det ligge."
Når du avslører manglene i myndighetene og systemet
og koblingen mellom myndighetene og kartellene,
er livet ditt i fare.
Problemet her og i Juárez er at i samme politidistrikt
kan du ha ti politifolk samlet rundt et bord,
og tre kriminelle organisasjoner er også representert der.
Jeg har sagt det før, og jeg sier det igjen.
Marisela skrev under på sin egen dødsdom
da hun uttalte seg hos riksadvokaten i Chihuahua.
Jeg tror det var øyeblikket
da de bestemte seg for å ta henne for å skjule informasjonen hun hadde.
Det var statsorganisert kriminalitet, for staten "dro nytte" av det
til tross for den første reaksjonen,
da en så frittalende og krevende kritiker døde.
De som vil tåkelegge saken,
de som sier at det som skjedde, som er vondt for oss alle,
kan kalles statsorganisert kriminalitet, tar helt feil.
Chihuahuas guvernør har ingen koblinger til kriminelle grupper.
Drapsmennene må ha visst
at de kunne drepe henne den natten uten konsekvenser,
ved regjeringsbygget, med alle lysene på,
og på film.
Det var sanksjonert, om ikke beordret av staten.
Hun ble ikke beskyttet. De lot henne være alene.
Hun slo leir der ute fordi hun ikke hadde andre løsninger.
De etterforsket ikke og hjalp ikke Marisela med å finne Sergio.
Marisela hadde ikke dødd om vi hadde fortsatt etterforskningen.
Men perioden min var for lengst over. De varer bare seks år.
Det var mye lettere å drepe henne enn å arrestere Sergio.
Men de visste ikke at de ikke kunne få henne til å tie.
Jeg visste at det ikke var over.
Jeg visste at det ikke var ferdig.
Jeg sa til ham…
…at jeg skulle gjøre det juridiske
så lenge han fortsatte kampen.
Jeg bestemte meg for å fortsette kampen, men fra USA.
Jeg gjør det på andre siden av grensen og ser hva som skjer.
RUBÍ - STJÅLEN RETTFERDIGHET RETTFERDIGHET MYNDIGHETENES PRIVILEGIUM
De vil ikke ha arbeidstillatelser. De vil ha rettferdighet.
Vi har sett de meksikanske myndighetenes skitne knep her og i Mexico.
MEXICOS GENERALKONSULAT
Vi vil kreve å se hva de gjør.
Det blir pinlig for dem. De blir sinte,
men vi er ikke her for å få venner. Vi vil ha rettferdighet.
DEMONSTRANTER FORDØMMER KVINNEDRAP
Rettferdighet!
En global demonstrasjon fant sted i dag
for å fordømme drapet på Marisela Escobedo.
Stopp volden mot kvinner!
"DREP MEG FORAN REGJERINGSBYGGET!"
Den politiske prisen for Chihuahuas nye administrasjon var veldig høy.
Det var en utfordring fordi noen hadde blitt drept hjemme hos dem.
Etter et møte med riksadvokaten, fordømmelse av guvernøren
og ydmyking av statsadvokaten ble hun drept hjemme hos dem.
For ikke å nevne samfunnets raseri. De hadde stort behov
for å bevise kapasiteten de hadde
for å håndtere en slik sak.
-Har det skjedd fremskritt? -Vi har gjort store fremskritt.
Mange nye oppdagelser er føyet til saksmappen.
Vi håper at saken snart er avsluttet.
-Hva med saken til Sergio Barraza? -Det er samme sak.
Det er sannsynlig at de ble bedt
om å avslutte saken, på grunn av all oppstandelsen.
Myndighetene kunngjorde at de hadde tatt Mariselas drapmann,
og at de hadde bevis på det.
José Enrique Jiménez Zavala, også kjent som Rampen, er arrestert.
Han er angivelig den som drepte aktivisten Marisela Escobedo.
Vi har endelig avsluttet en lang etterforsking,
som førte til arrestasjonen
av gjerningsmannen.
Jeg tok livet til señora Escobedo.
Jeg fulgte ordre fra den kriminelle gruppen jeg tilhører.
De presenterte en mann som min mors drapsmann
og siktet ham for andre forbrytelser, som en skyteepisode i en bar.
OFFENTLIG FORSVARER
Jeg jobbet som offentlig forsvarer i delstaten Chihuahua.
-Hva heter du? -Perla Márquez, offentlig forsvarer.
Først sa han til meg:
"Jeg drepte henne. Jeg vil ha det overstått."
Hva kan du fortelle oss om det første bildet?
Jeg er ved siden av regjeringsbygget.
Da jeg nærmet meg henne, låste pistolen min seg.
Jeg jaget henne.
Jeg antar dette var da jeg ladet pistolen på nytt.
Jeg antar det var på bilde 26 at jeg tok henne igjen og skjøt henne.
Vi har dette og bevis fra de andre drapene.
Han tilsto, og pistolen er den samme.
Vi er helt sikre på siktelsene.
Jeg vil ta ansvar for det jeg gjorde
og betale for konsekvensene av valgene mine, som de sier.
Mariselas advokat tror ikke at han er drapsmannen.
Han bruker uttrykk som "jeg tok fra henne livet".
Kriminelle sier vanligvis "drepte" eller "kverket".
Hvem tilstår drap helt uten videre?
Det er påtalemyndigheten som må bevise skyld.
Hvilke konkrete bevis kunne de ha?
Hele greia var avhengig av tilståelsen hans.
De beviste bare at pistolen drepte henne.
De beviste ikke at han fyrte av, og det er en forskjell der.
Nok en gang varslet familien.
"Dere har feil mann. Saken er ikke løst."
Broren til Marisela, Ricardo, nekter for at Zavala er drapsmannen,
for han var hos henne og så drapsmannen på nært hold.
Jeg kunne ikke identifisere ham fordi jeg ikke var der,
men Ricardo var det.
Og Ricardo sa at han aldri ville glemme ansiktet.
Tegningen viser mange likheter
med mannen de ga oss, men han drepte ikke moren min.
Andy Barraza drepte Marisela Escobedo.
Andy er broren til Sergio, mannen som drepte Rubí, søsteren til Juan.
Dette er et bilde av Andy Barraza Bocanegra.
Jeg møtte Andy en stund før Rubí ble drept.
Han var nettopp løslatt fra ungdomsfengsel.
Ricardo møtte aldri Andy.
Han hadde aldri sett ham før den natten.
Marisela Escobedo ga en rapport til riksadvokaten i Chihuahua
og anklaget Andy Barraza for å dukke opp hjemme hos henne for å skyte henne.
Andy hadde sagt til folk i nabolaget sitt
at han skulle drepe moren min. Han sa: "Jeg skal kverke henne."
Vi ga informasjonen til riksadvokaten.
Til César Peniche.
MEXICOS GENERALKONSULAT
Vi snakket litt med ham.
RIKSADVOKATENS DELEGAT I CHIHUAHUA (2010-2015)
Vi fikk ekstra informasjon og avtalte en formell uttalelse.
Vi krevde at de skulle ha en bildeidentifisering.
Det var et bilde av Andy blant bildene.
Og Ricardo identifiserte ham som drapsmannen.
JEG GJENKJENNER DENNE MANNEN SOM MIN SØSTERS DRAPSMANN
-Drepte du henne? -Ja.
Er du sikker på det? Finnes det noen tvil?
Kan du ha tatt narkotika
og trodd du gjorde det, men så var det en annen?
Jeg tok narkotika hele tiden, men jeg var helt bevisst.
Familien sa at det ikke var Rampen og utpekte den ekte drapsmannen,
men påtalemyndigheten ignorerte informasjonen.
De avviste den helt. Inkluderte den ikke i mappen engang.
Mediestrategien deres handlet om å felle Rampen.
SENTER FOR SOSIAL TILPASSING
Alt endret seg en dag da han sa: "Nå holder det.
Jeg kan ikke fortsette lenger, for jeg drepte henne ikke."
Han ble torturert og tvunget til å tilstå drapene han var siktet for.
De truet kona og barnet hans.
Så han sa ja til å si alt de ville.
Jeg informerte straks dommeren om dette
og ba om å bruke Istanbul-prosedyren.
Det er en prøve for å avgjøre om noen har blitt torturert.
Jeg sa at jeg syntes vi skulle gå til sak.
Jeg trodde vi kunne bygge et vellykket forsvar.
Husk at Mariselas bror var der da hun ble drept,
så vi hadde et vitne.
Vi gjorde jobben vår mens vi forberedte oss på rettssaken.
Om staten sikter noen til tross for bevis på det motsatte,
må det bevises i retten, men han ble renvasket.
31. desember 2014 kunngjorde riksadvokaten
at Rampen hadde dødd av hjerteinfarkt.
Rampens mor krevde at sønnen skulle obduseres.
Så de måtte innrømme at det var løgn.
Myndighetene trakk tilbake uttalelsen om dødsårsaken.
De avslørte at han ikke døde av hjerteinfarkt,
men ble kvalt av cellekameraten sin,
en Jaime Noel Cuevas, også kjent som Jimmy.
Han ble drept i et høysikkerhetsfengsel.
Jeg innså at selv om jeg ga dem alle bevisene
opp i hendene på at en annen gjorde det,
ville det ikke bety noe. De brydde seg ikke om sannheten.
Vi trenger innsyn
fra myndighetene som var involvert på den tiden.
Er saken fortsatt åpen? Etterforskes drapet på Marisela?
Eller er saken avsluttet?
Etter det jeg husker, ble saken avsluttet
da Rampen ble siktet.
Med dødsfallet hans og hans mulige medsammensvorne
var saken avsluttet.
Du kjemper en kamp du kommer til å tape.
Den dagen, da jeg sto ved siden av kisten til moren min,
lovet jeg henne å gjøre alt jeg kunne
for å få rettferdighet for Rubí.
Og det var det jeg gjorde.
Men jeg måtte godta at jeg ikke kunne bruke hele livet på det.
Jeg var helt tappet, mentalt og følelsesmessig.
Du tror hatet er alt du har igjen.
Først virker det som en drivkraft, men så tærer det på deg.
Jeg var ikke lykkelig. Jeg fikk ikke fred.
Jeg våknet hver morgen og tenkte på moren min.
Jeg tenkte på Andy og Sergio.
En av Chihuahuas mest ettersøkte menn er død.
Statsadvokaten bekreftet dødsfallet til Sergio Rafael Barraza.
Etter å ha ligget uidentifisert i Zacatecas likhus i seks dager,
ble liket av Barraza identifisert og utlevert til kona hans.
Barraza Bocanegra ble drept av soldater i en skuddveksling 16. november.
Han ble skutt på grunn av sine kriminelle aktiviteter.
Men det var ikke et resultat av en arrestasjon.
Han sonet ikke dommen på 50 år som Marisela kjempet for.
Han var den eneste som hadde skylden for drapet på Rubí.
Og i saken som var knyttet til ham, som han planla,
har den ekte gjerningsmannen også blitt arrestert.
Mariselas sak var avsluttet.
Sergio Barraza var død, så den var avsluttet.
Det sier mye om konseptet rettferdighet
for myndighetene og den nåværende regjeringen.
Saken er avsluttet.
Vi kjørte til El Paso og snakket om Andy.
Jeg sa at han var mannen onkelen min hadde identifisert,
men påtalemyndighetene erkjente det ikke engang.
Senere hevdet Salas at dette skjedde helt plutselig.
Seriøst? Etter alle de gangene jeg talte utenfor konsulatet?
Det er bortkastet å gå til meksikanske myndigheter.
MICHAEL UNIT FENGSEL I TEXAS
Jeg har ingenting å skjule. Jeg forteller deg hva enn du vil,
bortsett fra det som kan inkriminere meg.
Om folk vil klandre meg for Mariselas død,
var det ikke meg. Det mener jeg oppriktig.
Jeg jobbet på en restaurant på Mesa Street i El Paso i Texas.
Vakten min var over klokken 01.00.
Jeg fant det ut neste morgen da en venn vekket meg.
Jeg drepte ikke Marisela. Jeg sitter inne for å ha stjålet sko.
De sier det samme om broren min.
De sier at han drepte Marisela.
Han beordret jo drapet, men en annen drepte henne.
Han valgte å bli med i Zetas-kartellet.
BROREN TIL SERGIO BARRAZA
Han ble med i Zetas og døde med dem.
Han døde, men han fikk makt og møtte sjefene.
Han møtte sjefene i Juárez-kartellet, og de gjorde oss tjenester.
For ham, mener jeg.
Brannen i butikken,
drapet på vitnet, var det broren din?
Klart det. Hvem andre kan det ha vært?
Han sto bak alt det.
Det er det jeg sier. Jeg drepte ikke Marisela Fraire Escobedo.
Jeg drepte henne ikke.
Til syvende og sist ble ikke drapet på Rubí straffet.
Drapet på Marisela ble ikke straffet.
Han ble aldri arrestert.
Han sonet aldri for drapet på Rubí.
Og Marisela fikk ikke rettferdighet heller.
Påtalemyndighetene i landet er overveldet.
Derfor er mange av sakene…
…ærlig talt mangelfulle.
Men de fleste saker er ikke mangelfulle engang.
De er skrinlagt for godt.
De står fast i dyp søvn.
Det finnes fortsatt mange jenter som Rubí i hele landet.
Mange Mariselaer som går hver dag og krever rettferdighet.
NI ÅR UTEN RETTFERDIGHET
4126 DAGER UTEN RETTFERDIGHET
3285 DAGER UTEN RETTFERDIGHET
Om vi lar slike saker,
saker som er så åpenbare, ende uten straff,
om vi lar dette skje, setter vi vårt eget samfunn i fare.
Vi marsjerer på årsdagen hvert år så folk ikke skal glemme.
En forbrytelse uten rettferdighet.
En forbrytelse med straffefritak.
Marisela dro fra bedriften sin
for å bli en sterk forsvarer
av liv, rettferdighet og frihet.
Og det kostet henne livet.
For myndighetene
klarte ikke å gi henne rettferdigheten hun krevde.
MARISELA ESCOBEDO ORTIZ BLE DREPT HER 16. DESEMBER 2010
Hennes siste ord er fortsatt risset inn i hukommelsen min.
"Jeg vil at min datter skal bli den siste kvinnen som blir drept her i byen."
Hun var sykepleier, mor, næringsdrivende.
Livet hennes var vanlig.
Men det hun gjorde de siste to årene av livet sitt,
hjalp henne inn i historien til Chihuahua og Mexico for alltid.
Marisela Escobedo er en levende helt i vår kollektive bevissthet.
Ikke bare i Juárez, men for mange meksikanere.
Hun var et glimt av håp for meksikanske kvinner og offer.
Alle kjente tyngden bak ordene hennes.
Kom deg ut fra dine fire vegger.
Om én dør lukker seg, åpner en annen seg i morgen.
Du kan fortsette å lete til verden går under.
Så døtrene våre kan leve fritt,
så de ikke blir offer for vold eller mishandling,
og absolutt ikke drap.
Kampen fortsetter!
Marisela lever videre!
Vi vet at det finnes gode mennesker, og jeg ber dem om støtte.
Gå ut på gata med oss og krev rettferdighet.
Pass på hverandre og ikke vent på å bli nestemann.
Rettferdighet!
Dette er mødre som har etterlatt seg foreldreløse barn.
dette er døtrene våre. Dette er studenter.
De er fremtiden til byen og landet vårt.
Ingen flere drepte kvinner!
SAMMEN ER VI STERKE!
IKKE ÉN MINDRE
Hør etter! Dette er din kamp!
KVINNEDRAP I MEXICO
Du er ikke alene!
Jeg innså at moren min var blitt et symbol.
Et symbol på kampen i Chihuahua, Mexico by og Juárez.
Hun er et symbol.
Dette er en kjærlighetshistorie,
og det er også en historie om mange mødre, fedre,
mange brødre, søstre, sønner og døtre,
som vi alle opplever nå for tiden.
Ja, det er en kjærlighetshistorie.
Jeg avgjorde at jeg var sliten. Jeg ville ikke hate lenger.
Og i det øyeblikket, da jeg sa de ordene,
falt byrden fra skuldrene mine, som store sekker med sement.
En diger byrde falt bort, og hatet var borte.
Det var ikke tilgivelse heller. Det er noe annet,
men hatet var ikke der. Det var borte.
Jeg har ikke følt det samme siden.
God kveld, alle sammen.
Takk for at dere deler denne spesielle kvelden med familien vår og Noemis.
Jeg vil at vi skal skåle med hva enn vi har for hånden,
for å ønske ungdommene lykke, og Gud velsigne dere alle.
Takk.
Moren min lærte oss om kjærlighet.
Jeg var for sta til å være glad i, men hun var glad i meg likevel.
I 2019 kom et søksmål til Inter-amerikansk kommisjon for menneskerettigheter
for å vurdere den meksikanske statens ansvar
i håndteringen av saken til Marisela og Rubí.
Andy Barraza soner i Texas i USA for ran.
Meksikanske myndigheter har aldri kontaktet ham angående saken til Marisela.
Da denne dokumentaren ble laget, etter tre år på frifot,
sitter César Duarte i varetekt i Miami mens han anker en utleveringsordre.
Han har 21 arrestasjonsordrer på seg.
Han er anklaget for underslag av 1,2 milliarder pesos.
I gjennomsnitt blir ti kvinner drept i Mexico hver dag.
Nittisju prosent av alle kvinnedrap går ustraffet.
Tekst: Heidi Rabbevåg