Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Salut!
‎Încă cinci minute!
‎Bună dimineața, Bursuc!
‎- Bună, iubito! ‎- Bună, dragule!
‎Scoală-te, dragule!
‎Păcat! Voiam să te invit ‎la niște tortilla cu salsa verde.
‎Cu niște delicioase ouă în stil Yukatan.
‎Dar cred că va trebui s-o invit pe Mila.
‎Deși voiam să-ți ofer
‎și niște săruturi de dimineață,
‎și niște mușcături afectuoase ‎pe gâtul Bursucului meu.
‎Dar se pare că nu se poate azi.
‎Nu!
‎Nu mă gâdila!
‎- Nu, iubitule! Te rog. ‎- Ce?
‎Azi am ședința. Să mergem!
‎- Nu. Stai! ‎- Ce?
‎Nu știu ce să mai fac.
‎Liniștește-te, scumpo!
‎Scumpo,
‎- …o mai știi pe Valentina Reina? ‎- Da. E directoarea Inmujeres.
‎- Da? ‎- Da, desigur.
‎- E însărcinată. ‎- Iar?
‎E minunat, nu?
‎Nu are deja 26 de copii?
‎- Are patru. ‎- Eu n-aș rezista la unul.
‎- Ține de organizare. ‎- Nu e adevărat.
‎Ba da. În plus, voi, femeile ‎sunteți născute să fiți mame.
‎Da, sigur.
‎- Da. ‎- Da, întocmai ca femeia de acolo.
‎- Scumpo… ‎- Uite, e echipată.
‎- Hei… ‎- Te rog, uită-te la ea!
‎Dacă nu e gripă, ‎ci unul dintre virușii ăia ucigași?
‎- Adică mutanți? ‎- Nu, viruși ucigași.
‎- Nu. Bety. ‎- Nu-l ai, iubito.
‎Imaginează-ți asta înmulțit cu patru! ‎Biata femeie, are nevoie să fie salvată.
‎- O s-o salvez. ‎- Ce? Nu la asta mă refeream.
‎- Uite ce tată bun voi fi! ‎- Nu!
‎Bună!
‎- Alejandro! ‎- Lasă-mă!
‎Vai! Îmi pare rău! E atât de jenant!
‎- Ce scumpete! Cum îl cheamă? ‎- Alaia.
‎- Alaia. E fetiță! ‎- Alejandro!
‎Îmi permiteți?
‎- Mă pricep la copii. ‎- Ai act de identitate?
‎S-ar putea să fii un răpitor.
‎- Un infractor. ‎- Am permisul. E bun?
‎- Liniștește-te! ‎- Calmează-te! Glumim.
‎Da. Da, e în regulă.
‎- Gata-gata! ‎- E pentru că e calm, vezi?
‎- Poftim cafeaua! ‎- Mulțumesc!
‎Cum poți s-o bei fără zahăr? Nu, Laurita!
‎Laurita, nu! Ce-am zis? ‎Alea sunt de neatins, sacre.
‎- Le ștergeam de praf. ‎- Nu. Pentru ce?
‎Uite, ăsta e ‎dintr-o ediție limitată din 1982.
‎Deci, să o curăț, sau nu?
‎- Nu. Ce rost are? ‎- Bine.
‎Bine. Mulțumesc, Laurita! Ești amabilă.
‎- Mă retrag. ‎- Poți pleca.
‎- Ce faci, tipule? ‎- Ce faci, omule?
‎Nu prea bine.
‎Mussolini nu mă mai lasă, ‎vrea propunerea de campanie.
‎Știu, tipule. Am avut un coșmar cu ea.
‎Am visat că eram în Perioada Albastră
‎într-o reclamă avangardistă,
‎când, deodată, Mussolini a venit la mine ‎și m-a mușcat.
‎Atunci m-am trezit.
‎Da, m-am trezit speriat bine.
‎Cred că are o viață groaznică, nu? ‎Să nu fie iubită, să nu iubească…
‎Cu viața învârtindu-i-se ‎în jurul câinelui…
‎De ce crezi că n-a avut copii? ‎Că n-a vrut sau…
‎Uite, unele femei nu sunt dispuse ‎să-și sacrifice frumusețea și talentul
‎și să fie sortite uitării. Înțelegi?
‎Ce?
‎Ele simt că lumea nu poate fi lipsită ‎de inteligența lor superioară.
‎Cum să spun? Lumea are nevoie de ele.
‎Sigur. Da, ca Ceci, soția mea,
‎nu vrea copii, la fel ca Sylvia.
‎Am vorbit mult despre ea, o admirăm…
‎- Opriți-vă! ‎- Sylvia! Nu te-am văzut acolo.
‎- Discutam despre… ‎- Prea multă vorbăraie!
‎Proiectul va fi prezentat în curând. ‎Concentrează-te, Alejandro!
‎- Da. Perfect. ‎- Și tu, Rafa?
‎Dacă vrei să-ți reînnoim viza,
‎fă-mă să-mi aduc aminte ‎de ce te-am angajat!
‎Bine.
‎Indubitabil, cel mai fiabil proiect ‎e cel cu microhidrocentralele din Chiapas.
‎Necesită o investiție de 50 de milioane ‎de dolari, și va da un profit de 12-14%.
‎Dar partea cea mai bună
‎e impactul pozitiv pe care-l vom crea ‎în zonele adiacente.
‎Nu vom afecta ecosistemul,
‎nu vom arde combustibili fosili,
‎dar vom crea slujbe ‎și vom produce energie curată.
‎Toate astea ne vor reprezenta ‎drept o companie responsabilă social.
‎Sună bine. ‎Doar să aflăm care sunt cerințele legale.
‎Am verificat. Dau permise. ‎Guvernul local dorește investiții private.
‎Minunat! ‎Discutăm când ai un investitor în minte.
‎Am contactat ‎câțiva potențiali parteneri din SUA.
‎Vor să finanțeze asta.
‎Cu Ceci la conducere, ‎partenerii noștri pot doar să joace golf.
‎Sau tenis, ca să nu irosiți atâta apă.
‎Tenis!
‎E o investiție majoră ‎pentru clienții noștri.
‎Adică, nu voi merge ‎la Consiliul Directorilor
‎fără o analiză clară, ‎făcută serios și verificată
‎a regimului politic, economic, ‎social și fiscal al zonei.
‎De fapt, Guillermo, voiam să-ți spun
‎că v-am trimis tuturor un e-mail ‎azi-dimineață
‎cu un raport cu tot ceea ce ai cerut.
‎Trebuie să plec.
‎- Ce zici? ‎- Îmi place, omule.
‎Da?
‎Pe bune?
‎Nu, e foarte jenant, Rafa. ‎E reclama pe care am văzut-o toată viața.
‎Voi chiar nu înțelegeți.
‎Stai! Despre ce vorbești?
‎Are un mesaj foarte feminist.
‎Ce? Spune că femeile pot fi orice vor, ‎și că pot fi și mame pe lângă.
‎- Pentru mine, e revoluționar. ‎- Așa-i?
‎Ascultați, băieți feminiști!
‎Ar fi cu adevărat revoluționar ‎dacă în reclamă ar fi un bărbat
‎care să aibă grijă de copii ‎și de treburile casei.
‎Ce drăguț ești! Ne vedem mai târziu.
‎Complet radical.
‎Da, păi…
‎ICC ‎MANAGEMENTUL ÎNTREPRINDERILOR
‎- Să plecăm de aici! ‎- Nu plecăm nicăieri.
‎Trebuie să dăm totul! ‎Nu-l las pe Guillermo
‎să facă ceva prostie ‎și să-mi distrugă proiectul. Nici gând!
‎Stăm până târziu?
‎Eu da.
‎Ar trebui să lucrezi mai puțin!
‎Asta nu e viață.
‎Ce ai tu mai productiv de făcut?
‎Să beau o bere, soră!
‎Una artizanală, mexicană.
‎Ca industria berii ‎să continue să dea mii de slujbe
‎la mii de mexicani ‎și să stimuleze economia națiunii.
‎O meriți. Du-te și adu niște beri!
‎Bum!
‎Cineva s-a pricopsit ‎cu piesa cu doi de șase.
‎- Da. ‎- Rafael!
‎Ce? Urma să joc piesa!
‎Ascultă! Nu e sfârșitul lumii, ‎să te pricopsești cu un copil.
‎Doar al sexului, ‎al vacanțelor romantice, al economiilor…
‎Am putea să dăm copiii.
‎Niciodată! Ar trebui să facem o tombolă.
‎N-ai putut să petreci ‎nici o zi departe de copii.
‎Patru beri negre.
‎- Alicia! ‎- Mulțumim!
‎Uite niște haine ‎din care au crescut copiii mei!
‎Super! Mulțumesc frumos!
‎- Alicia, câți ani are Alan? ‎- Un an.
‎Un an? Minunat! ‎Abia aștept să am un copil!
‎Ar trebui să faci unul!
‎- Scuze, Alicia! ‎- Da…
‎Da, eu vreau unul, dar Ceci nu.
‎Cum e? Nu am mai văzut-o demult.
‎E foarte bine. Știți, lucrează tot timpul.
‎Dacă ar lucra mai puțin, ‎ne-am mări familia, dar, știți.
‎Și de ce vrei un copil?
‎Cum adică?
‎Ca să-l iubesc, ca să mă joc cu el, ‎ca să ne uităm la ‎Războiul stelelor.‎ Nu?
‎Nu uita ca să-l întreții, educi, ‎să-l hrănești…
‎- Ce strici cheful! ‎- Da…
‎Există loc pentru încă unul.
‎Mai doriți și altceva?
‎- Nu. Mulțumesc! ‎- Mulțumesc!
‎Cu plăcere.
‎Ești bine, omule?
‎Da. De ce?
‎- Nimic. ‎- Ei bine, mă dau bătut.
‎E refuzat, dar nu e vina cardului, ‎ci a semnalului.
‎- Să mai încerc o dată? ‎- Da, te rog.
‎Alicia, câți ani ai?
‎Optsprezece.
‎- Optsprezece? ‎- Ei bine, aproape optsprezece.
‎- Nu spune nimănui! Voi fi concediată. ‎- N-aș face asta. Nu voi spune.
‎Cum ai grijă de copil?
‎Adică, cine te ajută?
‎Alicia, nu-l poți lăsa în bucătărie! ‎Riscă să se ardă!
‎Alan, nu mă pot baza niciodată pe tine.
‎Bună! Of, hai aici!
‎Lasă-mă să mă ocup de el o vreme. ‎E în regulă acum. Gata-gata!
‎Te pricepi la copii.
‎- Așa-i? ‎- Da.
‎Am un talent, nu?
‎A reușit.
‎- Poftim cardul! ‎- Mulțumesc!
‎Poftim!
‎Îți dau un bacșiș.
‎- De ce atât de mare? ‎- Ca să cumperi ceva pentru Alan.
‎Gata-gata!
‎- Mulțumesc! ‎- Pentru nimic!
‎Uite, dacă ai nevoie de ajutor ‎ca să ai grijă de el, sună-mă!
‎Poftim numărul meu!
‎Să mă suni, bine?
‎- Bine. ‎- Adio, Alan!
‎Ai grijă!
‎- Spune: „Pa”! ‎- Pa!
‎- La revedere! ‎- Pa!
‎- Pe curând! ‎- Pa!
‎Vezi acolo?
‎Bună dimineața, scumpo!
‎Bună dimineața, dragule! Bună!
‎Ești tare drăguță când te trezești!
‎Nu e adevărat.
‎Mai ales după ce am lucrat până târziu.
‎Te iubesc cu pungi sub ochi cu tot.
‎Și te iubesc întocmai așa, ‎somnoros și chipeș.
‎- Hei… ‎- Ce e?
‎Dacă am face un copil?
‎Dacă n-am face?
‎- Haide! ‎- Nu.
‎Unul mic și dolofan ‎pe care să-l giugiulim și mușcăm.
‎Nu, nu ca să-l mușcăm.
‎- Atunci ca să-l alăptezi. ‎- Nu, nici ca să-l alăptez.
‎Nu. Suntem perfecți ‎așa cum suntem, iubire. Ți-am mai zis.
‎Când?
‎Nu-mi amintesc să fi discutat.
‎Intră, Cecilia! Ia loc!
‎Bine.
‎Spuneți, dle Gonzalo!
‎Minunată treabă! Felicitări! ‎Hidrocentrala a fost aprobată.
‎Mulțumesc. Mulțumesc mult!
‎Mă bucur că ești fericită.
‎O meriți.
‎Mulțumesc!
‎Cecilia…
‎Știi de ce n-am avut copii?
‎Pentru că n-ați fi putut să creați firma ‎dacă cheltuiați banii pentru școală?
‎Nu.
‎Nu, eu și soția mea n-am putut avea copii. ‎Am regretat asta toată viața.
‎- Îmi pare rău! ‎- Cu asta…
‎- Da. ‎- Vreau să mă asculți
‎- …și să gândești bine răspunsul! ‎- Da.
‎Mă voi pensiona curând. Nu am copii ‎care să-mi moștenească afacerea.
‎Poate mă ajuți să găsesc omul potrivit ‎căruia să-i predau torța.
‎Sigur! Vă voi ajuta.
‎- Vă voi da niște nume. ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Și tu, Cecilia?
‎Ce-ar fi să fii tu?
‎Unde te vezi peste cinci ani?
‎Eu…
‎mă văd…
‎chiar acolo, domnule Gonzalo.
‎Minunat!
‎Atunci avem multe de discutat.
‎- Da. ‎- Consideră asta o propunere oficială!
‎Ne ocupăm mai încolo de detalii.
‎- Avem o conferință video la 15:00. ‎- Ai venit la țanc, Guillermo!
‎Tocmai discutam cu Cecilia să-mi ia locul.
‎Și da.
‎E interesată.
‎Minunat!
‎Acum, Ceci, vei afla ce înseamnă ‎călătoriile de afaceri urgente.
‎Am fost în multe.
‎Și ai fi dispusă să te muți în altă țară, ‎dacă e necesar?
‎- Da, desigur. ‎- Bun. Vom discuta mai târziu despre asta.
‎Am vrut doar să văd dacă e interesată.
‎Păi, minunat!
‎Avem nevoie de aprobarea consiliului ‎la următoarea ședință.
‎Rezultatele Ceciliei îi va convinge.
‎Da. Într-adevăr.
‎Mergem?
‎Da.
‎Mulțumesc!
‎Deci, ai decis.
‎Draga mea!
‎Scumpule!
‎Trebuie să-ți spun ceva!
‎Vai, delicios!
‎- Scumpo? ‎- Ce e?
‎- Nu mă pot opri de la a mă gândi. ‎- La?
‎Vreau un copil.
‎- Of, Alex! ‎- Ce?
‎Vreau un apartament în Manhattan, ‎un milion de dolari și pace în lume.
‎Nu, vorbesc serios.
‎Și eu. Proastă sincronizare!
‎Niciodată nu e un moment bun ‎să vorbim despre asta.
‎Nu, în special nu acum.
‎Am căzut de acord ‎să facem un copil cândva.
‎Am discutat ‎că poate, într-o zi, vom avea unul,
‎nu chiar acum, nu în următoarea perioadă.
‎Da. E mai bine să așteptăm ‎până ai 40 de ani,
‎să cheltuim o avere ‎pe tratamente de fertilitate
‎- …și să sperăm să fie sănătos. ‎- Prea dur!
‎Îmi pare rău, dar acum…
‎Dragule, sunt încă foarte tânără. ‎Am multe planuri.
‎Un copil? Chiar acum?
‎Nici gând! Am foarte multe pe cap.
‎Te-aș ajuta.
‎Nu e vorba de ajutor, ‎e vorba de a dori unul.
‎- Exact, eu vreau unul! ‎- Dar eu nu.
‎De ce nu?
‎Dragule…
‎te rog, nu mă pistona cu asta!
‎Știi cât am muncit ‎ca să-mi ating obiectivele.
‎Mi le îndeplinesc.
‎Înțelegi?
‎Au! Deci…
‎Nu fac parte din planul tău?
‎- Nu te face subiectul discuției! ‎- Vorbesc serios.
‎Cred că investești prea mult în muncă ‎și prea puțin în noi.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎- Nu cred. ‎- Eu da.
‎Ei bine, eu nu cred!
‎Cred că investesc exact cât timp trebuie.
‎- Cât trebuie? ‎- Exact.
‎În plus, că am copii, că n-am, ‎nu voi renunța la muncă.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Vrei să luăm cina?
‎Nu mi-e foame, mulțumesc!
‎Pentru funcția de partener!
‎Încă nu e oficial.
‎Da, dar ești cea mai tare. ‎Vei obține postul.
‎- Ce părere are Alex? ‎- Mă credeți că nu i-am spus încă?
‎De ce?
‎Fiindcă e obsedat să fie tată.
‎- Ce veste bună! ‎- Nu e deloc o veste bună.
‎E ca un bebeluș încăpățânat.
‎„Mamă, îmi iei un cățeluș? ‎Jur că o să-i adun răhățelul!”
‎Până la urmă, mamele ajung să facă totul.
‎Cred că lumea e suprapopulată ‎și că nimeni n-ar trebui să aibă copii.
‎Stai! Ce anume încerci să îmi spui?
‎E prea târziu pentru mine. ‎Nu poți da înapoi.
‎- Ajunge copilul ăsta. ‎- Tu urmezi?
‎Sincer, nu cred că a avea o familie ‎și a-ți dedica viața
‎ca să crești oameni buni ‎e rău pentru lume.
‎Tu faci pâine grozavă, ‎iar eu produc copii minunați.
‎Dar nu sunt măritată cu un croasant ‎și nu sunt mamă brioșelor.
‎- Sunt soția unui croasant? ‎- Nu, a lui Fernando.
‎Ești o scorpie dacă doar așa mă privești.
‎Nu-mi pasă defel. ‎Trăiesc așa cum mi-am dorit.
‎Exact!
‎Ești mamă și familistă ‎pentru că asta ți-ai dorit.
‎Dar eu nu. Nici să mă mărit ‎n-a fost parte din viziunea mea.
‎M-am măritat cu Alex pentru că asta voia,
‎iar azi, la a treia aniversare, ‎sunt cât se poate de fericită. Dar…
‎nu știu dacă vreau copii.
‎Nu vrei să ai niciodată?
‎Nu știu.
‎Bună, dragule!
‎Bună, iubito!
‎- Acum putem să discutăm? ‎- Da.
‎Dar, mai întâi, deschide-ți cadoul!
‎Ce?
‎Aniversare fericită! Hai! Deschide-l!
‎- Aniversare fericită, dragule! ‎- Da.
‎- Mi-ai luat ceva! ‎- Nu, l-am făcut chiar eu.
‎- Nu! ‎- Ba da. Uită-te!
‎Unu, doi, trei!
‎- Nu se poate! E uimitor! ‎- Serios? Îți place?
‎E uimitor, dragule. Cum poți să fii ‎atât de chipeș și de talentat?
‎Mă poți ierta?
‎- Pentru? ‎- Nu ți-am luat nimic.
‎- Nu-ți face griji! ‎- Am uitat.
‎Mă poți invita altă dată ‎la cină sau la ceva.
‎E posibil să-ți fi lăsat ‎o surpriză mică la etaj.
‎Ce?
‎Cu biciclete la fel, parcă suntem ‎cel mai siropos cuplu din Mexic.
‎Să ne întrecem!
‎- Erau la reducere, nu? ‎- Desigur, dragule!
‎Poftim, dragă!
‎- Conține alcool. ‎- Perfect!
‎- Scumpo… ‎- Bursuc…
‎- Ce? ‎- Nu. Tu prima!
‎- Nu, tu! ‎- Nu.
‎- Spune! ‎- Nu, tu prima!
‎Bine.
‎- Eu primul! ‎- Ce…
‎- Bine. Spune! ‎- M-am tot gândit.
‎- La ce? ‎- Bicicleta aia
‎ar arăta grozav ‎cu un scaun pentru copii pe ea, nu?
‎- Of, dragule! ‎- Ce?
‎De ce nu înțelegi? ‎Nu sunt pregătită, dragule.
‎Nu trebuie să fii pregătită, scumpo.
‎Voi, femeile, aveți un talent ‎care se naște când deveniți mame.
‎E cel mai sexist lucru ‎pe care mi l-ai zis.
‎- Cel mai. ‎- Ascultă…
‎E la fel cu ideea ‎că bărbatului trebuie să-i placă fotbalul.
‎- Păi, îmi place fotbalul. ‎- Nu asta…
‎- În ce echipă e Chicharito? ‎- Păi…
‎- În Winchester? ‎- Nu.
‎- Rochester? ‎- Nu, a fost cândva în Manchester.
‎- Aproape am ghicit! ‎- Ba nu.
‎Vreau să-ți zic ceva de câteva zile, ‎dar nu mă lași.
‎Păi, și eu vreau să fiu tată, ‎și nu mă lași.
‎- Bursuc, de ce vrei să ne certăm? ‎- Nu.
‎- E aniversarea noastră! ‎- Știu. Nu vreau să ne certăm.
‎- Și? ‎- Vreau un copil cu zâmbetul tău.
‎- Nu mă poți învinovăți. ‎- Uite zâmbetul meu!
‎Bine, fie. Tac.
‎Bine.
‎Domnul Gonzalo mi-a propus ‎să fiu parteneră.
‎Ce? De ce nu mi-ai spus?
‎Fiindcă nu m-ai lăsat, ‎că tot vorbeai despre copii.
‎E minunat, scumpo! Felicitări!
‎Mulțumesc! ‎Dar asta presupune unele schimbări.
‎Stai! Nu. Ce schimbări?
‎Ei bine, voi fi la muncă mai multe ore,
‎voi călători.
‎Dacă devin partener, ‎o vor anunța la conferința de la Valle.
‎- Bine. ‎- Va fi grozav!
‎Vii, nu?
‎- Nu știu. ‎- Ținuta obligatorie!
‎- Ce? ‎- Formală.
‎- Cât de formal? ‎- Costum elegant.
‎Elegant?
‎- Bine. Elegant! ‎- Dragule, am nevoie de sprijinul tău.
‎Iubito, vom fi împreună chiar și în China.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce cauți aici?
‎Hei…
‎ți-amintești că mi-ai zis ‎că mă vei ajuta și vei sta cu el?
‎- Da, dar trebuie să merg… ‎- Am o urgență,
‎vreau să ai grijă de el!
‎Trei zile.
‎- Ce? Trei zile? Nu, stai… ‎- Da.
‎- Ai promis, mai știi? ‎- Nu.
‎- Spune: „Bună”! ‎- Bună, Alan!
‎- Păi, da. Dar nu pot. Am mult de lucru. ‎- Alex, te rog!
‎Jur că ești singura mea opțiune!
‎Bine, dar e totul în regulă?
‎Da. Totul e bine. ‎Dar nu-ți pot explica acum,
‎trebuie să plec! Doar trei zile.
‎- I-am adus hainele. ‎- Bine, da. Păi… bine.
‎Mulțumesc mult! Mulțumesc cu adevărat!
‎- Nu, stai… ‎- Promit că vor fi doar trei zile!
‎Doar trei zile. Te descurci tu!
‎Bună! Hei…
‎Unde să te ascund?
‎Bun.
‎Bună!
‎- Ce? Fără cafea? ‎- Nu, scuze! Azi n-am.
‎O zi bună!
‎- Bună! ‎- Te muți sau ce?
‎- Ce? Sunt niște acte de care am nevoie. ‎- La muncă?
‎- Da. ‎- Și cutia?
‎- Știi tu. ‎- S-a mișcat.
‎Ce? Ba nu.
‎S-a mișcat, frate!
‎- Nu, n-am văzut nimic. ‎- Ce e înăuntru?
‎- Taci! ‎- Ce e în ea?
‎- Șezi! ‎- Ce e în ea?
‎Nu! Nu face asta!
‎Ce e asta?
‎Ce altceva? E un bebeluș.
‎E al tău?
‎Cum să fie al meu? ‎E al ospătăriței, Alicia.
‎- M-a rugat să fiu dădacă trei zile. ‎- Bun acum!
‎Știi câte e-mailuri am legate de proiect?
‎Exact… zero. Termenul limită e la 12:00.
‎- Așa că, treci la treabă, bine? ‎- Bine.
‎- Da.
‎Aoleu!
‎Ce?
‎Ce vei face?
‎Cum adică?
‎Voi avea grijă de el trei zile și…
‎Ceci o să mă omoare! ‎Nu știu ce-a fost în mintea mea.
‎Nu, e clar că nu gândeai.
‎Și ce voiai să fac?
‎Alicia a venit, a lăsat copilul ‎și a plecat.
‎Ei bine, cred că un bebeluș ‎are nevoie doar de iubire, nu?
‎Ceci ar trebui să înțeleagă.
‎De fapt, poate că de asta are nevoie.
‎Să aibă un copil în preajmă ‎ca să nu-i mai fie frică, nu?
‎Hai! Ajută-mă!
‎- Dau muzica tare. ‎- Da.
‎- Bună idee. Da. ‎- Dă-o tare de tot!
‎O să pun niște muzică, ‎că adormim cu toții.
‎Domnilor, care e treaba?
‎- Nu a venit instalatorul ieri? ‎- Ba da.
‎Nu, mirosul ăsta e prea intens. ‎Mă mănâncă ochii de la el.
‎O chem pe Laurita.
‎Mulțumim!
‎Cine a dat muzica tare?
‎Ți-am zis că duhoarea e insuportabilă. ‎Miroase a canalizare‎.
‎- I se spune: „canal”. ‎- Asta am vrut să spun. Mă omoară!
‎- Fă ceva, omule! ‎- Ce?
‎Nu știu. Orice.
‎Alicia mi-a dat doar haine, ‎nu mi-a dat și scutece.
‎Știu! Poftim!
‎Ține! Du-te la farmacie ‎și cumpără niște scutece!
‎- Ne vedem la baie! ‎- Da.
‎- Bună! Ce faci? ‎- Bună! Bine. Tu?
‎Sunt bine.
‎Ți-ai tăiat părul, nu?
‎Nu, doar mi-am muta codița în față.
‎Ți le dau.
‎- Am primit un lubrifiant organic… ‎- Nu. Am nevoie de altceva.
‎- De ce? ‎- Păi…
‎Scutece.
‎Scutece? Ai cumpărat prezervative proaste.
‎- Da, știi… ‎- Nu!
‎Sunt pentru tine?
‎Nu, sunt pentru un prieten.
‎Deci ai nevoie de scutece pentru adulți.
‎Nu, stai să-ți explic! ‎Un prieten de-al meu are un copil.
‎Bine. De ce mărime îți trebuie?
‎- Nu știu, mărime de bebeluș. ‎- Câte luni are bebelușul?
‎De unde să știu? E doar un bebeluș.
‎Înțeleg.
‎Tu lași femei gravide. ‎Și nici măcar nu știi câți ani au copiii.
‎- Doamnă. ‎- Nu mă lua cu „doamnă”!
‎Fă un calcul simplu? ‎Când te-ai culcat cu mama copilului?
‎Adăugă nouă luni la data aceea!
‎Apoi adaugi câte luni au trecut de atunci.
‎Asta e vârsta copilului tău, bine?
‎- Sunt sigură că astea vor fi bune. ‎- Da, sunt sigur.
‎Nu-mi vine să cred! Pentru Dumnezeu!
‎Alex. E scos din serviciu, tâmpitule!
‎Ce? Nu fii prost, eu am pus semnul.
‎Stai! Îți deschid.
‎Poftim! Haide!
‎Nu, e dezgustător! Parcă e ‎dulce de leche!
‎Dă-mi șervețelele umede! ‎Astea nu-l curăță.
‎Nu. Ce șervețele? Am luat doar scutece.
‎- N-ai luat șervețele umede? ‎- Am luat ce ai zis: scutece.
‎Bine, dă-mi un scutec!
‎- Stai! Așa. ‎- Poftim!
‎Poftim! Nu!
‎- Ia-l! ‎- E dezgustător, omule!
‎- Vino aici! Nu. Rafa. ‎- Ce?
‎- Sunt pentru nou-născuți.
‎- Ce treabă e asta? ‎- Nu știu.
‎Nu mi-ai zis. Nu știu. Scârbos!
‎- Își mănâncă rahatul! ‎- Nu, Alan, nu-l mânca!
‎Nu. Stai! Rahatul! Poftim!
‎- Să nu-l mănânce! ‎- Ia scutece mai mari!
‎Nu. Nu!
‎O femeie?
‎Să-ți ia locul?
‎O crezi în stare?
‎Că soțul ei o va lăsa?
‎Înainte să-ți dai seama, ‎va veni cu o burtă atâta de mare
‎și ne va lăsa în aer.
‎Nu, Guillermo, nu.
‎Cecilia nu e genul care renunță la slujbă.
‎E o femeie concentrată.
‎În plus, ‎viziunea ei va fi utilă companiei.
‎Tu ești acționarul majoritar.
‎Eu?
‎N-aș lăsa totul unei fete.
‎Sunt foarte emotive. Gândește-te!
‎Să mă mai gândesc?
‎Scumpo?
‎Scumpo!
‎Haide!
‎Încă n-a ajuns acasă. Haide!
‎Uite!
‎Camera asta…
‎va fi a ta, deocamdată.
‎Tu vei rămâne aici.
‎E un moment extrem de delicat, bine?
‎Vreau să mă ajuți!
‎Nu face niciun zgomot
‎până nu-i spun totul lui Ceci. Bine?
‎Bine. Super!
‎A ajuns acasă.
‎Stai aici! Mă întorc imediat.
‎Bună, scumpo!
‎- De ce e muzica așa de tare? ‎- Că e grozavă.
‎- De la unu la 10, cât de mult mă iubești? ‎- Acum? În jur de opt.
‎Dar l-ai putea face zece.
‎Legat de a câștiga sau pierde puncte…
‎- Da? ‎- M-ai ierta, orice ar fi, nu?
‎Ce ai făcut, Bursuc?
‎Ia spune!
‎Nimic.
‎- Da, sigur. ‎- Am adus un copil.
‎Ce?
‎Scumpo, redu volumul! Abia dacă te aud.
‎Nu! Îmi place partea asta.
‎Cred că am lăsat calculatorul pornit.
‎Revin imediat! Așteaptă!
‎Bine.
‎Nu!
‎Nu! Ce ai făcut?
‎Ce ai făcut? Nu! Așteaptă! Nu știe încă.
‎Bine. Haide! Hai aici!
‎Hai aici!
‎Stai aici.
‎Poftim!
‎Uite!
‎Poftim!
‎Teorie cuantică.‎ Citește-o!
‎Stai locului, te rog! Bine?
‎Cu Snoopy. Poftim! Încă nu i-am spus.
‎Stai! Ai zis că mă ajuți. Te rog, bine?
‎Gata, m-am întors.
‎- Da. ‎- Dragule…
‎- Ce? ‎- Uite…
‎Cred că e important…
‎Nu!
‎Vreau să discutăm situația familială.
‎Minunat! Acum, că ai pomenit de familie…
‎Uite, nu știu cum să-ți spun asta,
‎dar…
‎avem un micuț aici.
‎Un micuț inconvenient.
‎Nu avem mâncare în casă. ‎Trebuie să mergem la piață, scumpo!
‎- Nu avem decât o ridiche. ‎- Știu, dragule.
‎Jur că aș vrea să am timp de cumpărături ‎și să fiu soția perfectă,
‎dar muncesc atâta ‎încât, pur și simplu, nu pot.
‎- Nu, scumpo… Ești perfectă. ‎- Nu sunt.
‎Când va veni vremea, ‎vei fi o mamă grozavă.
‎Nu. Ascultă!
‎Despre asta voiam să discut cu tine.
‎Ce?
‎Dacă aș fi stearpă…
‎- Ce? ‎- N-aș mai fi soția perfectă?
‎Firește că ai fi!
‎- Bine. ‎- Tot ai fi perfectă.
‎Da. Putem adopta un copil ‎și am rezolvat problema.
‎Și dacă n-aș vrea niciodată copii,
‎nici adoptați, nici biologici, ‎de niciun fel?
‎Păi, te-aș considera egoistă.
‎- Te-ai gândi doar la tine, nu la noi. ‎- Nu!
‎În plus, toți suntem traumatizați ‎din cauza părinților noștri.
‎Nu vezi ‎că nu vreau să traumatizez un copil?
‎De exemplu, tu îți urăști mama.
‎- Nu o urăsc pe mama. ‎- Ba da.
‎- Nu o urăsc. ‎- Ba da, puțin.
‎Nu. Mi-ar fi plăcut ‎să vină la festivitățile școlare
‎la absolvire, la examenul profesional ‎sau la nuntă, dar n-a putut.
‎Fiindcă lucra.
‎Și acum am atât de mult de muncă, ‎că nu am timp nici pentru mine.
‎Trebuie să petrecem ‎mai mult timp împreună!
‎Da.
‎Să facem sex.
‎Și să ne gândim la un copil.
‎Să facem sex?
‎Da.
‎Să facem copii?
‎- Nu. ‎- De ce?
‎Dragule! Un copil ar fi cel mai rău lucru ‎care mi s-ar putea întâmpla acum.
‎- Da? ‎- Cel mai rău.
‎- Cel mai? ‎- Cel mai.
‎E o pisică.
‎De unde știi?
‎Păi… pentru că a mieunat, nu?
‎- O, nu! ‎- Ba da.
‎Ce?
‎- Mi se îngustează căile respiratorii. ‎- Vezi? E o pisică.
‎Da. Știm cum te afectează.
‎- E groaznic! ‎- Stai și așteaptă! Merg să verific.
‎- Bine? ‎- Nu! O pisică!
‎Bebelușule!
‎Vino!
‎Vino cu mine! Plecăm.
‎Bursuc?
‎- E o pisică. ‎- Nu!
‎- Ba da. Am încolțit-o pe canapea. ‎- Of!
‎- Da. Du-te în cameră! ‎- Da, bine.
‎- Închide ușa! ‎- Bine.
‎Și apoi?
‎- Te voi anunța. Închide ușa! ‎- Bine.
‎E totul în ordine?
‎Acum ies! Te anunț când!
‎Bine!
‎Ai grijă!
‎Ce groaznic!
‎Urăsc pisicile.
‎- Spune: „Bună, Rafa! Putem intra?” ‎- Nu.
‎- Ba da. ‎- Ba nu.
‎- Nu ne poți lăsa în stradă! ‎- Nu acum!
‎- Cum adică? ‎- Nu pot.
‎Vreau să intru!
‎- Ascultă! ‎- Îți explic.
‎- L-am ascuns de Ceci și… ‎- Nu…
‎Bună!
‎Lorena, el e Alex.
‎- E Cookie Monster. ‎- Ce drăguț! E al tău?
‎- Da, e. ‎- Nu, e al lui.
‎- Ce? ‎- Acceptă!
‎- Nu. ‎- E al tău, Rafa?
‎- Da, e. ‎- Jur că nu e!
‎De ce spui asta?
‎- Nu… ‎- Îl cunoști.
‎- Stau cu el când are întâlniri. ‎- Pot explica.
‎- Îți explic totul. ‎- Serios? Explică!
‎Știi ce? Nu-mi datorezi nicio explicație. ‎Nu înțeleg, dar voi ar trebui să vorbiți!
‎- Scuze! ‎- Plec.
‎Nu-l cunosc. Nici nu-i știu numele!
‎- Ești groaznic! ‎- Da, ești, că îți negi propriul copil.
‎Nu pot să cred!
‎Vii mâine la petrecerea de la piscină?
‎Da, sigur.
‎- Petrecere la piscină? ‎- Da, nemernicule. Petrecere la piscină!
‎Ai văzut cât de sexy era?
‎Da, dar avem nevoie de pat.
‎Poftim! Ia asta!
‎CECI ‎CINCI APELURI PIERDUTE
‎- Ce? ‎- E Ceci! Poftim, ține-l!
‎- Ia-l! ‎- Și mai ce?
‎Spune: „Te rog, unchiule Rafa”! Bine?
‎Ce s-a întâmplat? Stau și te aștept.
‎Bună, scumpo!
‎Scuze, eram într-un alt apel.
‎Am o urgență la muncă. ‎Va trebui să stau toată noaptea cu Rafa.
‎Bine, ai dreptate. Munca e muncă.
‎- Ce s-a întâmplat în final? ‎- Cu ce?
‎Păi, cu pisica.
‎A, pisica?
‎Am lăsat-o la un veterinar. ‎Cu un doctor foarte drăguț și răbdător.
‎Culcă-te odată!
‎Sfinte Sisoe! Ce i-ai dat? Red Bull?
‎Ciocolată.
‎Ai făcut o mare prostie, Alejandro.
‎Să-i pornim televizorul!
‎Ce? Știi că nu-mi place ‎să dorm cu televizorul pornit.
‎Dar poți dormi cu zgomotul ăsta?
‎Adică, ai auzul selectiv, măgarule?
‎Am nevoie de odihnă. ‎Trăiesc de pe urma ideilor mele,
‎iar dacă nu mă odihnesc, ‎nu-mi vin idei bune.
‎Vai! Nu te știam atât de sensibil!
‎Dacă nu dorm eu, nu va dormi nimeni.
‎Ce faci?
‎Stinge lumina și nu mai striga, ‎altfel nu va adormi!
‎Țip? Ți se pare că eu țip, Alejandro?
‎Da, mi se pare că faci prea mare caz.
‎Mă bucur că ai menționat asta. ‎Am făcut eforturi pentru el.
‎Tu n-ai făcut nimic. Nu mă ajuți.
‎Ce? Eu nu te ajut?
‎Cine a mers la magazin după biberon?
‎După ce?
‎După biberon, măgarule! Și era frig afară!
‎Da, eu îi schimbam scutecul.
‎- Cine i le-a luat? ‎- Tu, dar eu am plătit pentru ele.
‎Nu. Stai așa! Faptul că plătești ‎pentru un copil nu te face tată.
‎Tu n-ai curățat niciun rahat!
‎Iar tu n-ai fost umilit la farmacie!
‎Nu ai lăsat-o să plece ‎pe cea mai sexi tipă de pe Tinder!
‎Am făcut totul pentru tine, ‎dar tu pentru mine? N-ai făcut nimic!
‎Uite, carafa e goală!
‎Nu are apă, ‎dar tu nu te poți deranja să o umpli.
‎De ce nu o umpli? Umple-o!
‎Bine.
‎Voi umple carafa cu apă.
‎- Incredibil! ‎- Stai cu el!
‎- Da. ‎- Să nu te vadă plângând!
‎Nu.
‎Îmi pare rău! Știu că nu e vina ta.
‎E vina măgarului ăla.
‎E… Păi, ajunge! Hei!
‎Hei!
‎- Ce e? ‎- Auzi, știi unde îl vei ascunde mâine?
‎Nu-l poți ascunde trei zile ‎la birou, într-o cutie cu găuri.
‎Poți să găsești ‎o ascunzătoare mai bună, nu?
‎Ce ascunzătoare?
‎Mă ocup eu.
‎Dar, întâi, umple-mi carafa! Nu fi măgar!
‎Până sus!
‎Haide, culcă-te!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎Cum merge?
‎Bună, Erica!
‎- Jackie, regret! N-am nici azi cafea. ‎- E în regulă.
‎Doamne, ce dificultate!
‎Ce aveți acolo?
‎Mostre pentru ambalaje ecologice.
‎Pentru campania cu scutece. ‎Așa, măcar ambalajul e ecologic, nu?
‎Ați vrut să vă arăt ‎de ce merit să-mi plătiți viza, nu?
‎Excelent!
‎Se pare că totuși nu ești inutil.
‎Dar vreau o prezentare impecabilă, ‎luni dimineață.
‎Da, desigur!
‎Dacă pierd clientul din cauza ta, ‎Alejandro, adio bonus de productivitate!
‎- Da. ‎- Bine?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Bine.
‎Am reușit!
‎Ce propunere grozavă, nu?
‎- Mi-a plăcut. E minunată! ‎- A fost ideea lui Rafa. Îl cunoști.
‎Să vedem. Uau!
‎- Coșurile sunt grozave! ‎- Chiar sunt, nu-i așa?
‎Să văd! ‎Nu v-ați târguit cu meșteșugarii, nu?
‎- Nu. ‎- De fapt, așa îi susținem.
‎Vrei o cafea?
‎- Scutecele vin aici? ‎- Da.
‎Da.
‎- Incredibil! ‎- E diferit, nu?
‎Știi cât de mult îmi plac meșteșugurile. ‎Mereu susțin meșteșugarii.
‎- Vrei micul dejun? ‎- O cacao?
‎Nu!
‎Am știut eu că puneți ceva la cale!
‎Ce e asta?
‎E pentru campanie sau ce?
‎Păi…
‎Hai să mergem în bucătărie ‎ca să-ți spunem!
‎- Bine. Ne vedem acolo. ‎- Da.
‎- Grozav! ‎- Bine.
‎- Hai! ‎- Ați înnebunit?
‎Mussolini vă dă afară ‎dacă află că e un copil în birou.
‎Știți ce a pățit Amanda, ‎când a alăptat la recepție.
‎- Sylvia urăște copiii. ‎- Și toate vietățile.
‎- Nu! ‎- Nu. Avem nevoie de ajutorul tău.
‎Al meu?
‎- Da. Ascunde-l! ‎- Haide!
‎Te rog, Jackie, numai tu ne poți ajuta!
‎Doar o zi! Mama lui îl va lua mâine.
‎- Te rog, Jackie! ‎- Bine.
‎- Dar trebuie să știe tot biroul. ‎- Cum?
‎Știu cum.
‎Voi trimite un mesaj criptat.
‎BEBE ÎN BIROU. FLUIERĂ ‎DACĂ VINE MUSSOLINI! DISTRUGE MESAJUL!
‎Bună, bebelușule!
‎Tu ești mica speranță a lumii.
‎Da, îți place? Da?
‎Chiar am stofă de tată.
‎- Dar tu n-ai făcut nimic. ‎- Cum așa?
‎Nu te naști, ci devii tată. ‎Câștigă-ți titlul!
‎Dar fac totul cum trebuie. Nu-i așa?
‎Nu fac totul cum trebuie? Hei, măgarule!
‎Te-am întrebat ceva!
‎Ce? Nu știu despre ce vorbești, frate. ‎Sunt cu o fată sexi pe Tinder. Așteaptă!
‎Știi că vei ajunge singur, gras, ‎cu părul vopsit, alergând după femei, nu?
‎Nu. Nu voi ajunge gras.
‎Da…
‎- Ce faceți? ‎- Am nevoie de o semnătură!
‎Știu, dar ședința nu e acum. ‎Ce se petrece?
‎Păstrați distanța! ‎Îmi veți stresa câinele!
‎E în regulă, scumpule.
‎A plecat Gestapo-ul. Cale liberă.
‎După cum știi, în două săptămâni vin ‎partenerii noștri internaționali
‎- …la reuniunea anuală din Valle de Bravo. ‎- Da.
‎- Și în loc să prezint eu proiectele… ‎- Da.
‎aș vrea să le prezinți tu, ‎ca să te vadă în acțiune.
‎Da, bineînțeles! Da.
‎Desigur! Vă mulțumesc pentru oportunitate, ‎dle Gonzalo! Nu vă voi dezamăgi.
‎O meriți, Cecilia.
‎O meriți.
‎A…
‎încă ceva!
‎Dacă reușești, va trebui să mergi ‎să locuiești un an în Hong Kong
‎ca să te ocupi de noul birou.
‎Acolo se află clienții noștri principali.
‎Trebuie să le fii alături ‎pe durata tranziției.
‎Asta va fi o problemă?
‎Deloc!
‎Nu. Stai! E Hong Kong.
‎Evident, îi va plăcea ideea.
‎Drăguțule…
‎- A adormit. ‎- Da.
‎- Of! E Ceci! ‎- Of!
‎Bună, scumpo!
‎Dragule…
‎Ascultă! M-am gândit mult ‎la viitorul nostru.
‎Vreau să-ți spun ceva ‎care ne va schimba viețile pe veci!
‎Sună grozav! Spune-mi!
‎Nu. Știi ceva? Prefer să-ți spun ‎mai târziu, când vii acasă,
‎dar n-o să-ți vină să crezi! ‎Trebuie să sărbătorim asta, bine?
‎Bine, sigur! ‎Vom sărbători când ajung acasă.
‎Dar voi ajunge acasă…
‎târziu.
‎E în regulă, Bursuc, iubirea mea.
‎Îți voi pregăti ‎o surpriză care-ți va plăcea.
‎Vom fi împreună chiar și în China.
‎Chiar și în China. Te iubesc!
‎Trebuie să duci imediat copilul acasă!
‎Așa cred și eu.
‎Simt că Ceci îmi va spune ‎că vrea să fie mamă.
‎Am auzit că părea foarte convinsă. ‎A sosit momentul.
‎Da, vei vedea, e foarte tare!
‎Uite întrerupătorul! Ca să știi unde e.
‎Iar ăsta e…
‎Ăla e…
‎un bebeluș?
‎Păi…
‎Alan, ea e Ceci. Ceci, el e Alan.
‎Al cui e copilul?
‎E al ospătăriței de la Cortés Lounge, ‎Alicia. Ți-o amintești?
‎Unde e mama lui?
‎- Nu știu. Mi l-a lăsat pentru trei zile. ‎- Ce? Trei?
‎Da.
‎Ce? De ce reacționezi așa?
‎Ce? Ești alergică și la bebeluși, ‎ca la pisici?
‎Ce?
‎- Asta a fost pisica? ‎- Păi…
‎L-ai adus aici de ieri și nu mi-ai zis?
‎Ai zis că să ai un copil ‎ar fi cel mai rău lucru din lume…
‎și l-am luat ca să nu te superi.
‎Firește că m-aș supăra, după cum vezi. ‎Dar, dacă mi-ai fi spus dinainte,
‎în loc să vii din senin cu un copil…
‎probabil că aș fi reacționat diferit.
‎Alan, ajută-mă!
‎Scumpo…
‎Ce?
‎Alan zice că ești frumoasă ‎când ești supărată.
‎Nu e amuzant.
‎Bine…
‎De ce…
‎l-a lăsat cu tine?
‎Păi…
‎De ce nu m-ai întrebat dacă sunt de acord ‎să aduci un copil acasă pentru trei zile?
‎- Nu-ți pasă de mine. ‎- Ce? Nu!
‎Uite, cred că bebelușul e obosit…
‎Îl pun la culcare ‎și mă întorc ca să vorbim, bine?
‎Mă întorc imediat.
‎Hei!
‎Te tot aștept, bine?
‎Nici să nu te gândești…
‎Miroase bine.
‎Mi-ai făcut și mie?
‎- Încă aștept o explicație. ‎- Da. Ș! Doarme.
‎Nu mă șâșâi!
‎Bine.
‎Ce faci?
‎- Ce? Îi dau lapte. ‎- Nu.
‎Rece? Ești nebun?
‎Mulțumesc!
‎Bine. Să-ți explic!
‎Chestia e că mama lui a avut o urgență ‎și n-a avut nimeni care să o ajute.
‎Și de ce nu mi-ai zis?
‎Pentru că am crezut că nu vei accepta.
‎Și n-am putut să o refuz.
‎Nu-ți face griji!
‎O să-l ia azi ‎și vom reveni la normal. Bine?
‎- Azi? ‎- Da, azi.
‎Nimic, frate. N-a spus nimic.
‎Dar a lăsat ceva pentru tine.
‎Serios? Hei, ai grijă!
‎- Poftim! ‎- Să vedem!
‎Să vedem! Uite!
‎Uite! E pentru tine!
‎Hei, Mike!
‎- Dacă a pățit ceva? ‎- Nu, a mai făcut asta.
‎A sunat să spună că are gripă ‎și a dispărut o săptămână.
‎Noapte bună!
‎- Pa, Iker! ‎- Pa! Ai grijă!
‎- Of! ‎- Alex, doarme.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Super! ‎- Trebuie să plec.
‎- Să te odihnești! ‎- Și tu.
‎Aș rămâne, dar am o întâlnire.
‎Bine.
‎L-ai găsit pe tipul de la bar? ‎Ai reușit să discuți cu el?
‎Cică Alicia n-a mers la muncă. ‎Nimeni nu știe nimic despre ea.
‎O tot sun, ‎dar intră direct la mesageria vocală.
‎Deci vrei să-mi spui
‎că dintre toate mamele bune din lume,
‎și e vorba de milioane, de multe,
‎care luptă pentru copiii lor, ‎care sacrifică totul pentru ei,
‎tu ai ales s-o ajuți ‎pe singura care și-l abandonează?
‎Mulțumesc, Rafa, dar e ultimul lucru ‎pe care vreau să-l aud.
‎- Noapte bună! ‎- Și ție!
‎E supă în bucătărie, am comandat ‎de la farmacie unguent pentru fundul lui,
‎iar Karime ne va da punga pentru scutece. ‎Nu te mai ajut cu nimic altceva.
‎- Bine. ‎- Ți-am dat un link cum se spală un bebe.
‎Apropo, cel mai important lucru:
‎Evenimentul meu din Valle e în câteva zile ‎și ai promis că vei veni.
‎- Da. ‎- Alan, scumpule… nu e deloc vina ta.
‎Noapte bună!
‎- Scumpo! ‎- Ce?
‎Mulțumesc! Promit s-o găsesc pe Alicia ‎și să-i dau copilul meu.
‎- Ce? ‎- Copilul ei.
‎- Copilul ei, da.
‎- Somn ușor! ‎- Bine.
‎Alan întreabă dacă ne pupi de somn ușor.
‎- Nu vă pup! ‎- Haide!
‎Noapte bună, colega de cameră! ‎Haide! Să ne distrăm!
‎Uau!
‎Din câte mi-a spus,
‎e din San Luis Potosí.
‎Se pare că părinții ei sunt ‎catolici evlavioși.
‎Au obligat-o să țină copilul.
‎Dar a fugit de acasă…
‎pentru că, nu sunt doar foarte religioși,
‎ci și foarte alcoolici.
‎Ce ironie! Să vină până aici ‎ca să servească alți bețivi.
‎Fără supărare!
‎Nu mă supăr.
‎Știi ceva despre tatăl lui?
‎N-a vorbit despre asta.
‎E o poveste foarte urâtă.
‎Sănătate!
‎Poftim! ‎E o copie a actului ei de identitate.
‎Cine știe dacă te va ajuta? ‎E fals, dar are o adresă.
‎Baftă! Noroc, prietene! ‎Dacă ai vești de la ea, să-mi spui!
‎Spune-mi, Alan,
‎recunoști străzile astea?
‎Bună dimineața!
‎Ăsta e locul? Aici locuiești?
‎Bună ziua, dnă!
‎Da? Spuneți!
‎Alicia locuiește aici?
‎Nu, n-o cunosc.
‎Nu! Doamnă!
‎Doamnă, vă rog!
‎Doamnă!
‎Intră!
‎Haide!
‎Da, aici e.
‎- Așează-te undeva! ‎- Mulțumesc!
‎Bună ziua!
‎Am venit să aduc copilul Aliciei.
‎Ți-am spus, nu știu cine e.
‎Face pe proasta.
‎Ei bine, o cunosc.
‎Aici are chiria și am grijă de copil ‎din când în când,
‎dar, te rog, nu mi-l lăsa mie! ‎Am deja mulți copii.
‎Serios?
‎Unde sunt? La școală?
‎Nu, sunt la muncă. Trebuie să stau aici, ‎altfel mama s-ar putea lua să se ducă.
‎Când o vezi pe Alicia sau discuți cu ea, ‎spune-i că copilul e responsabilitatea ei,
‎că nu-l poate lăsa cu un străin!
‎Și că nu se poate juca așa ‎cu viața străinului.
‎Luați-l!
‎Nu.
‎Doar…
‎Niște golani din zonă ‎au vrut să-i ia copilul.
‎Cred că de asta l-a lăsat cu tine.
‎Știi, uneori îi închiriază ‎ca să-i pună să cerșească pe străzi.
‎Dar ne descurcăm noi.
‎În sfârșit a adormit!
‎Și?
‎Am fost categoric cu proprietăreasa ei.
‎I-am spus că nu putem ‎să mai stăm cu copilul.
‎Și de ce e încă aici?
‎Vor să-l ia niște exploatatori de copii. ‎Trebuie protejat!
‎Exploatatori de copii?
‎Da.
‎Da, merită o familie ‎care-l iubește și are grijă de el.
‎- Nu-i așa? ‎- Da.
‎Sigur că da.
‎Ar trebui să-l dai spre adopție ‎la Serviciile Sociale.
‎- La Serviciile Sociale? ‎- Nu mă pot gândi la altceva.
‎Asistenții sociali pot să aibă grijă ‎de el.
‎Nu suntem pregătiți ‎să avem grijă de un copil.
‎Eu sunt.
‎Ce?
‎Ar trebui să așteptăm câteva săptămâni, ‎în caz că se întoarce Alicia.
‎- Ba nu. ‎- Vom avem grijă de el între timp.
‎Nu.
‎Trebuie să…
‎Ceea ce trebuie să faci
‎e să suni la poliție și să declari ‎o fată dispărută și un copil abandonat.
‎Te rog, fă-o înainte ‎de marele meu eveniment din Valle!
‎Dragule, tu înțelegi cât de importantă e ‎treaba asta pentru mine?
‎Voi fi prima femeie ‎care să aibă o asemenea poziție în firmă.
‎Și după aceea ne vom muta în Hong Kong,
‎ne vom face bagajele,
‎ne vom căuta un apartament.
‎În Hong Kong?
‎Pe bune?
‎Mi s-a oferit ‎conducerea biroului de acolo.
‎Și când mi-ai spus asta?
‎Ca să știi, te-am întrebat
‎înainte să le spun că accept.
‎Ai spus „Împreună, de aici până în China.”
‎Ai luat-o la propriu.
‎În Hong Kong? Serios?
‎Dragule, Hong Kong…
‎e visul meu.
‎Uite…
‎putem să ținem copilul
‎câteva zile, până anunți poliția.
‎Dar după aceea, viețile noastre ‎trebuie să revină la normal. De acord?
‎Bine.
‎Îmi promiți că vei rezolva asta ‎ca un adult?
‎Promit.
‎Promiți.
‎Dacă soția mă întreabă de ce sunt aici,
‎să-i să spun că lucrez ca spion?
‎Ca detectiv particular.
‎- Rafa! ‎- Ce?
‎Crezi că e necesară deghizarea? Adică…
‎Crezi că improvizez, frate?
‎Totul e sub control. Relaxează-te!
‎Știi ceva?
‎Spune-mi ce vrei, ‎dar promite-mi să nu pleci de aici!
‎- Să mă suni de cum o vezi pe Alicia! ‎- Bine.
‎Hopa!
‎Rafa!
‎Nu cred că ar trebui să arate ‎ca un traficant. Ne va băga în belele.
‎Spune ceva!
‎Haide! Să mergem!
‎Ce? Nu vrei să citești?
‎Bine, în regulă. Bine, destul.
‎Nu vom citi. Fără cărți deocamdată.
‎Hai să ne distrăm! Ne vom distra, da.
‎Hai să ne distrăm!
‎Da, suntem complet optimiști ‎în privința acestui proiect minunat.
‎Așadar, domnilor,
‎vă mulțumim pentru atenția acordată!
‎Ne vedem săptămâna viitoare ‎în Valle de Bravo!
‎- Excelent! ‎- Perfect!
‎- Bună treabă! ‎- Să mergem!
‎- Grupul celor 10! ‎- Ce?
‎- Te-ai descurcat minunat! ‎- Ba nu!
‎- Ba da, ai tupeu! ‎- Ba nu am!
‎Nu, Alan!
‎Ia te uită! Te-ai murdărit tot!
‎Bine. Hai aici!
‎Uită-te la mâinile tale! ‎Nu mi le pune pe față!
‎Jackie,
‎poți suna clientul și să-l întrebi ‎dacă e mulțumit de referințe?
‎Am avea un avantaj la ședința de azi. ‎Îți dau numărul clientului.
‎- Ce-i cu tine? ‎- Scuze!
‎Alan, ești bine? Iartă-mă! ‎Îmi pare rău! Sunt un idiot.
‎Ai nevoie de scaun de bebeluș.
‎Liber! A plecat.
‎Are o ședință în sudul orașului. ‎Deci nu se va întoarce decât târziu.
‎- Am scăpat de Mussolini, scumpule! ‎- Uau!
‎- Plimbă-te cu mătușa Jackie! ‎- Ești liber.
‎Hai să mergem la plimbare!
‎Bună! Ce mai faci, Charlie?
‎Vii să jucăm domino?
‎Deja e vineri?
‎- Da. ‎- Nici n-am observat.
‎Nu cred. Trebuie să am grijă de copil.
‎Încă mai e la tine?
‎Da.
‎Adu-l la noi! Avem o dădacă în seara asta.
‎Nu. Ne-am întoarce acasă târziu.
‎M-aș simți rău ‎dacă e frig și se îmbolnăvește.
‎Scuze, vorbesc cu Alejandro Álvarez, nu?
‎Termină, frate! ‎Așteaptă! Primesc un alt apel.
‎- Stai! Nu închide! ‎- Te aștept.
‎- Alo? ‎- Alex?
‎- Da. ‎- S-a întors mama copilului.
‎- S-a întors? ‎- E aici.
‎- Minunat! ‎- Să aștept?
‎- Desigur! Acum vin. ‎- Ne vedem în curând!
‎S-ar putea să pot veni.
‎- Vom fi aici. ‎- Te resun.
‎- Bine. Pa! ‎- Pa!
‎E gustoasă pâinica?
‎E foarte gustoasă?
‎E gustoasă, nu-i așa?
‎Alo?
‎- Ghici ce, scumpo! ‎- Ce e?
‎- S-a întors Alicia. ‎- Serios?
‎Merg să-i dau copilul înapoi. ‎Totul va reveni la normal.
‎Mulțumesc! Știam că vei rezolva problema.
‎Cum te simți?
‎Bine, scumpo. Acum ne putem concentra ‎pe planurile tale.
‎Asupra planurilor noastre, dragule.
‎Da, așa e. Asupra planurilor noastre.
‎- Da. ‎- Te iubesc!
‎- Ne vedem mai târziu! Pa!
‎Ești sigur că e acolo?
‎A intrat când te-am sunat ‎și nu a mai ieșit.
‎Bine.
‎Mulțumesc!
‎- Mulțumesc, spionule! Bună treabă! ‎- Baftă!
‎Da. Haide!
‎Te dăm înapoi.
‎Da? Acum suntem acasă.
‎Alicia.
‎Unde ai fost?
‎- Bună ziua, doamnă! ‎- Bună ziua!
‎Vă las să discutați. ‎Mă duc să stau cu mama.
‎Iartă-mă, bebelușule!
‎Te iubesc mult!
‎Ascultă, Alicia…
‎Nu știu unde ai fost, ‎dar nu poți să dispari așa.
‎Nu poți uita ‎că ai o responsabilitate față de Alan.
‎- Ești mama lui. ‎- Am făcut tratament pentru cancer.
‎- Ce? ‎- Tratament pentru cancer.
‎Am o tumoare…
‎în cap.
‎Doctorul spune că nu mai are ce să facă.
‎Ce?
‎Ești sigură?
‎Ți-au făcut teste de sânge și radiografii?
‎Da. Mi s-au făcut tot felul de analize.
‎Păi…
‎Nu știu ce să spun.
‎Adică…
‎De ce anume ai nevoie? Cu ce te pot ajuta?
‎Adoptă-l!
‎- Eu? ‎- Da.
‎Nu. Cum?
‎Nu. Stai!
‎Alicia, tu nici nu mă cunoști foarte bine.
‎Ba da! Te-am văzut de multe ori ‎la restaurant.
‎Ești mereu amabil ‎și te porți frumos cu toți.
‎De când l-ai cunoscut pe Alan, ‎ai fost bun cu el.
‎Când ai zis că vrei un copil, ‎am crezut că e un semn divin.
‎De cum m-au externat, ‎am cercetat cum se face.
‎Trebuie doar să semnezi câteva acte. Atât.
‎- Adică… ‎- Te rog, nu-mi spune nu!
‎Alan nu poate spera la mai bine de atât.
‎Alicia, îl iubesc mult pe Alan, ‎chiar țin mult la el, dar…
‎Vreau să zic,
‎sunt căsătorit. ‎Nu pot să iau decizia asta singur.
‎În plus, ‎chestia asta cu adopția e complicată.
‎Ba nu. Am plecat din San Luis ‎fără să înregistrez copilul.
‎Putem să-l înregistrăm ca fiind al tău, ‎și gata!
‎Păi…
‎Nu știu.
‎Îmi ceri ceva foarte dificil.
‎Da.
‎Da, ai dreptate.
‎Am fost naivă să cred că poate avea ‎o viață mai bună ca a mea.
‎Nu. Stai! Nu asta voiam să zic.
‎Uite!
‎Iată ce vom face!
‎Te duc la un alt doctor, ‎un specialist în oncologie,
‎care să ne dea o a doua opinie. Bine?
‎Probabil va găsi o soluție.
‎Nu-ți face griji! Nu vă las singuri. ‎Și tu, și copilul, veți fi bine.
‎Bine?
‎Singura chestie e ‎că tu trebuie să ai grijă de Alan acum.
‎Ești mama lui. Vrea să fie cu tine, ‎i-a fost dor de tine.
‎Bine? Sună-mă dacă ai nevoie de ceva! ‎Te simți bine?
‎Da.
‎Mulțumim mult!
‎Bine. Sigur te simți bine?
‎Bine. În regulă.
‎Voi găsi o soluție. ‎Sună-mă dacă ai nevoie de ceva!
‎Bine.
‎Adio, Alan.
‎Pa!
‎Biberonul.
‎Da. Acum îl iau.
‎Doamnă!
‎Alicia a leșinat! Doamnă!
‎- Alicia. ‎- Vai de mine!
‎Biata fată! I se întâmplă tot timpul asta.
‎- Cum? ‎- Își revine după o vreme.
‎- Alicia? ‎- Mă duc după alcool.
‎Da. Duceți-vă!
‎În costum?
‎Cred că l-am văzut în costum ‎doar la nunta voastră.
‎Firește! Le urăște.
‎Dar fii atentă ‎ce frumusețe va purta în Valle!
‎Va arăta așa de chipeș!
‎- Arăți foarte fericită. ‎- Sunt.
‎- Ce s-a întâmplat cu copilul? ‎- S-a rezolvat problema.
‎În sfârșit s-a întors mama.
‎Am început să mă uit ‎după apartamente în Hong Kong.
‎- Sunt incredibile. Vrei să vezi? ‎- Da.
‎- Frumos! ‎- Uite ce priveliște are!
‎Uită-te la ăsta! E la jumătate de stradă
‎de cea mai mare galerie de benzi desenate ‎din Asia.
‎- Alex va fi încântat. ‎- Ce tare!
‎Alicia, vorbesc serios. Nu ești singură.
‎Avem o cameră în plus aici, ‎în care puteți locui voi.
‎Ce? N-aș putea.
‎Nu-ți face griji!
‎Ție și copilului tău nu vă va lipsi nimic. ‎Bine?
‎Cecilia trebuie să înțeleagă!
‎Revin imediat.
‎Nu!
‎Te rog, ascultă-mă, scumpo!
‎- Ce să ascult? ‎- Ei bine…
‎Ai chemat doi oameni să stea în casa mea.
‎Din nou, fără să discutăm, ‎de parcă ei ți-ar fi familie, nu eu.
‎Ca familie, nu ești prea înțelegătoare.
‎Înțeleg că ai intenții bune, ‎dar nu așa se fac lucrurile.
‎- Și cum: „Cecilia trebuie să înțeleagă”? ‎- Păi, da…
‎- Îi putem ajuta. ‎- Cât timp o să mai faci pe eroul?
‎Sau vrei să-i aduci cu noi în Hong Kong?
‎M-ai întrebat dacă vin în Hong Kong?
‎- Te-am întrebat… ‎- Nu! Ai presupus.
‎- Ba nu! ‎- Ba da!
‎- Ba nu! ‎- Ce să fac în Hong Kong?
‎- Să fiu acolo de decor? ‎- Credeam că-ți va plăcea.
‎Te gândești doar la visurile tale, ‎la ce vrei tu, la slujba ta.
‎- Nu… ‎- Contează doar ce vrei tu.
‎Și eu? Cum rămâne ‎cu visurile mele, cu ce vreau eu?
‎Ar trebui să te gândești și la mine, ‎și la noi! Ar trebui să-mi faci un copil!
‎Ar trebui să-ți fac un copil?
‎Ca femeie, nu am valoare ‎decât dacă îți fac un copil?
‎De ce ne-am însurat?
‎De ce suntem împreună?
‎Dacă nu vom face niciodată un copil…
‎n-are niciun sens.
‎E costumul tău.
‎Evident, nu-l vei ierta, nu?
‎Hai, vorbește cu el! ‎Vorbește, dar nu din furie.
‎Înainte erai furioasă.
‎- La rece. ‎- Ce și-ar spune?
‎I-a spus ce gândește.
‎- Nu… ‎- O consideră o fabrică de copii.
‎Nu gândește asta despre ea.
‎Ești cu el de șapte ani. El nu e așa.
‎E șovin.
‎- Da, e cam șovin. ‎- Ba nu.
‎Spunem prostii la furie.
‎Prostiile astea vin de undeva, Karime.
‎Nu a spus-o doar așa. ‎Chiar s-a gândit la asta.
‎Deci tu chiar crezi ‎că sunt soția croasantului?
‎Nu vă certați acum!
‎Ești sau nu soția lui?
‎- Așa mă consideri? ‎- Scuze,
‎dar oamenii te văd ‎ca „soția lui” sau „mama lui”.
‎- Așa e situația. ‎- Sincer…
‎DRAGUL DE BURSUC
‎Ascultă-l, fată!
‎Ascultă-l!
‎Ascultatul n-a omorât niciodată pe nimeni.
‎- Da, bine. Da. ‎- Și ce să-l lași să explice, doamnă?
‎Toți bărbații sunt la fel. ‎Probabil că e copilul lui.
‎- Nu, nici gând. Crezi? ‎- Nu se poate.
‎- Să vedem, nu. ‎- Ascultă, doamnă, eu sunt pățită.
‎E ca un plasture. ‎Trebuie smuls dintr-o dată.
‎Pili, nu!
‎- Nu! Ce ai făcut? ‎- Nu! Nu!
‎Doamne! Pili!
‎Doamnă, vă puteți cumpăra oricând ‎un telefon nou.
‎Simte-te puternică, independentă!
‎Ești stăpâna propriului destin.
‎- Nu ai nevoie de un bărbat în viața ta. ‎- Pili, pune-l în orez, te rog!
‎Ce se întâmplă?
‎- De ce? ‎- Scuze! Nu m-am așteptat la asta.
‎Scuze! ‎Dacă nu merge cu orez, îți iau altul.
‎Hei, n-ai fost atentă la ce a spus Pili.
‎E o adevărată guru! ‎Tu ești stăpâna propriei vieți.
‎Cui îi pasă de telefon?
‎Lăsați un mesaj după semnal!
‎Ceci, ăsta e ‎al 39-lea mesaj pe care ți-l las.
‎Dacă stau să mă gândesc, ‎eu ar trebui să fiu cel supărat.
‎Fiindcă te descotorosești prea ușor ‎de mine.
‎Mă tratezi ca pe un infractor.
‎Mi-am cerut deja scuze.
‎Te iubesc!
‎Sună-mă!
‎Nu știu multe despre lucrurile astea,
‎dar am impresia că un tată trebuie să facă ‎multe sacrificii.
‎Poate trebuie s-o sacrifici pe Ceci ‎pentru copil.
‎Nu-i înțeleg atitudinea. Chestia e…
‎Dacă mi-ai fi adus un copil, ‎jur că aș fi reacționat mult mai rău.
‎Pentru că nu e ceva ce vreau. ‎Și poate că nici Ceci nu vrea asta.
‎Nu m-a lăsat să-i explic nimic.
‎Dar ai nevoie de altceva. Ca de exemplu…
‎nu te-ai gândit să o revezi pe mama ta ‎după tot acest timp?
‎Gândește-te!
‎Acum vin!
‎Bună!
‎Putem intra?
‎- Desigur! Intră, te rog! ‎- Mulțumesc!
‎- Intră! ‎- Mulțumesc!
‎Da.
‎Ce e cu acest copil?
‎E nepotul meu?
‎Cum te cheamă, iubire mică?
‎Îl cheamă Alan.
‎Și nu, nu e nepotul tău.
‎Dar ar putea să fie.
‎Poftim?
‎E o poveste lungă.
‎Ai timp pentru mine ‎sau ai ceva mai important de făcut?
‎Vrei o cafea?
‎Uite, mamă, poate că nu mă vei înțelege
‎pentru că n-ai fost niciodată ‎o mamă foarte prezentă sau atașată…
‎- Presupun că vei lua de partea lui Ceci. ‎- Ascultă!
‎Știu că ai perceput situația ‎ca și cum te-aș fi abandonat sau părăsit.
‎Îmi pare rău!
‎Păi, am perceput-o așa ‎pentru că așa a fost.
‎Din copilărie, ‎nu mi te amintesc decât cu o valiză.
‎Eram însoțitoare de zbor.
‎Trebuia să fiu ‎acolo unde mi-era serviciul.
‎Dar nu acolo unde aveam nevoie de tine. ‎Nici la nunta mea n-ai venit.
‎Fiule, te-am crescut singură.
‎Am făcut tot ce-am putut. ‎Niciodată nu ți-a lipsit nimic.
‎Mi-ai lipsit tu.
‎Uite,
‎nu știu ce se va întâmpla cu Ceci,
‎dar sunt mama ta.
‎Vreau să-ți fiu alături în asta.
‎Lasă-mă să te ajut!
‎Trebuie să se sărute, ‎niciunul dintre ei nu e actor…
‎Cum te simți? Ce ți-a trecut prin minte?
‎Te-ai mai gândit la asta peste noapte? ‎Ce vei face?
‎- Karime, pui întrebări incomode. ‎- Tu ești cea care incomodează.
‎Ei bine…
‎Am luat o decizie.
‎Nu voi rămâne ‎cu un bărbat care mă consideră egoistă.
‎- Da. ‎- Da.
‎Care îmi cere să muncesc mai puțin.
‎- Exact. ‎- Exact!
‎Care crede ‎că valoarea mea stă în a fi mamă.
‎- Așa, fată! ‎- Da.
‎- Dă-l naibii! ‎- Te susțin.
‎- Îmi creez destinul. ‎- Da. Cine are nevoie de el?
‎- Nimeni! ‎- Stai! Să vedem!
‎- Să-l ia naiba! ‎- Dă-l dracului!
‎Ceci tu ești arhitecta propriului destin.
‎- Dar cred, de asemenea… ‎- Ce mai e acum, Karime?
‎A ales deja. E fericită. ‎La ce te mai gândești?
‎- Da. La ce te gândești? ‎- Nu mă gândesc la nimic.
‎Nu am nicio părere. Bine?
‎N-am păreri, convingeri sau gânduri. ‎N-am creier, mi l-a mâncat copilul.
‎Ce?
‎Ce ai spus?
‎- Mi l-a mâncat copilul. ‎- Ce prostuță ești!
‎Revin imediat.
‎SCUMPA DE CECI
‎ALEX
‎Bine.
‎Ajunge!
‎Ceci!
‎Mă bucur să te văd aici.
‎- Ce e, Guillermo? ‎- Hei…
‎- Da. ‎- Ți-am verificat proiectul.
‎E bun. E foarte bine făcut.
‎- Mulțumesc! ‎- Felicitări!
‎Mulțumesc!
‎Hei, și…
‎Ești conștientă că te-ai descurca mai bine ‎dacă m-ai lăsa să te ajut puțin, nu?
‎Te-aș putea prezenta furnizorilor mei. ‎Și pot face să ne încadrăm în suma finală.
‎Nu, mulțumesc! Nu sunt interesată.
‎- Ești bine? ‎- Da, sunt bine.
‎Pari puțin stresată.
‎Îți dau un sfat. Nu lăsa viața personală ‎să-ți afecteze slujba!
‎- Asta în special dacă ești… ‎- O femeie.
‎Ești candidată pentru postul de partener, ‎dragă. Dacă observă ceilalți parteneri,
‎s-ar putea îndoi de tine.
‎E un pont.
‎Mulțumesc!
‎Boule!
‎- Bună! În sfârșit, m-ai sunat! ‎- Alejandro.
‎Te sun să-ți spun că vin mâine la 12:00 ‎ca să-mi iau lucrurile.
‎Nu vreau să fii acolo. Nu vreau să te văd.
‎Nu-mi îngreuna situația!
‎Dar…
‎Nu știu ce credeți voi,
‎dar ia mult să faci actele de adopție.
‎Am o cameră liberă în apartamentul meu. ‎Văd că tu îți vei vinde apartamentul.
‎Ai putea să vii să locuiești cu mine.
‎Îl vom ajuta pe Alex ‎să aibă grijă de copil
‎și voi avea grijă de tine.
‎- Serios? ‎- Mulțumesc, mamă!
‎- Pentru nimic! Mă bucur să te ajut. ‎- Mulțumesc!
‎Știai că scutecele de unică folosință ‎produc 900.000 de tone de gunoi pe an?
‎Ar trebui să te gândești ‎să porți scutece textile, Alan!
‎Termină! Ce e cu tine?
‎Lasă-l în pace! E doar un biet copil.
‎- Va învăța treptat. Bebelușii înțeleg. ‎- Da, dar treptat.
‎- Îl vei traumatiza… ‎- Ce se petrece aici?
‎Ce caută ăsta în biroul meu?
‎Vreau chiar acum o explicație!
‎E doar un copil.
‎Alejandro,
‎văd că chiar vrei să fii concediat.
‎Ai ratat prezentarea propriei campanii, ‎n-ai venit la lucru ieri și alaltăieri.
‎Nu-ți tai doar bonusul de productivitate…
‎Am trimis un e-mail în care explic ‎că am probleme familiale. Nu l-ați primit?
‎Acesta e un birou.
‎Nu aici se rezolvă problemele de familie.
‎A trebuit să văd de copil.
‎Trece printr-o perioadă grea. ‎Dar mi-am livrat toată munca.
‎Adică, Rafa mi-a luat locul la ședințe.
‎Eu am fost prezent prin Skype.
‎Am lucrat de acasă. Sylvia, te rog! ‎Ar trebui să fii mai tolerantă.
‎Tolerantă?
‎Trebuie să te rog să pleci.
‎Mai are cineva ceva de zis?
‎- Sylvia… ‎- Nu! Stați! Nu spuneți nimic!
‎Haide! Să mergem!
‎Și lucrurile tale?
‎Sylvia, dacă te-ar fi iubit cineva ‎când aveai între zero și șase ani,
‎ai fi un om mai bun.
‎Să mergem!
‎- Fii cuminte! Treci în cutie! ‎- La treabă!
‎Când te gândești ‎că toți am fost cândva copii!
‎Domnul știe ce se întâmplă ulterior,
‎de devenim complicați ‎și ne rănim unii pe alții.
‎E nevoie de mult efort pentru împăcare.
‎Îi datorez enorm copilului.
‎Ce e?
‎Ce vrei?
‎Sylvia…
‎am venit să-mi cer scuze.
‎Ia loc!
‎Mulțumesc!
‎Ascultă, Sylvia…
‎Vreau să-mi cer scuze ‎pentru ce ți-am spus.
‎Uneori, la nervi, ‎spun lucruri pe care nu vreau să le spun.
‎Îmi pare rău!
‎Asta e tot?
‎Da.
‎Bine.
‎Știu ce vorbiți despre mine ‎când nu sunt acolo.
‎Of, Sylvia…
‎Nu mai lucrez aici,
‎așa că aș vrea să-ți spun,
‎nu știu, să fii un pic mai puțin dură.
‎Să fii mai flexibilă!
‎Toți avem vieți personale.
‎De obicei, avem o motivație ca să muncim.
‎Iar acea motivație e familia.
‎Presupun că și tu ai ‎ceva ce te motivează, nu?
‎Da, pe Yecapixtla.
‎Uite! Da. Se spune ‎că câinii sunt ca membri ai familiei, nu?
‎Sunt sigur că Yecapixtla ‎apreciază tot ce faci pentru ea,
‎- …și îți e foarte recunoscătoare. ‎- Unu…
‎Nu e treaba ta ‎dacă am fost sau nu iubită în copilărie.
‎- Sylvia, știu, iartă-mă… ‎- Doi…
‎Dacă sunt strictă, dură ‎sau cum naiba vreau eu să fiu,
‎nu e problema ta.
‎Bine, da.
‎Trei…
‎Munca ta e impecabilă.
‎Mă voi gândi dacă să-ți dau înapoi slujba
‎pentru că ești sincer cu mine.
‎Bine. Da.
‎Viața nu e ușoară, Alex.
‎Nu ai mereu parte de viața pe care o vrei, ‎ci de cea care ți-e dată.
‎Nu sunt de acord. ‎Poți să alegi viața pe care o vrei,
‎pentru că ai de ales. ‎Toți avem parte de dificultăți,
‎dar, în cele din urmă, ‎contează ce alegi să faci.
‎Vine și Rafa?
‎- Ce? Nu v-a spus? ‎- Ce anume?
‎Are a treia întâlnire ‎cu o fată de pe Tinder.
‎A treia?
‎Da, altă fată de 20 de ani.
‎Nu. Asta are 43 de ani și un copil.
‎- Uau! ‎- Da.
‎Credeam că nu se va maturiza.
‎Hei! Unora dintre noi ne ia mai mult timp, ‎dar tot ne schimbăm.
‎Deși ar fi mai distractiv ‎dacă n-ai pierde oameni dragi pe parcurs.
‎Cecilia e o fată grozavă, nu? ‎Te iubește cu adevărat.
‎Chiar crezi? După tot ce i-am spus?
‎Știu că ai dat-o în bară, ‎dar cred că poți salva situația.
‎Dacă i-ai dovedi că nu trebuie să renunțe ‎la viața ei ca tu să fii tată…
‎Vreau să zic că e greu.
‎Vei avea nevoie de mult sprijin,
‎dar te poți baza pe noi.
‎Cu siguranță!
‎Mulțumesc! Dar nu știu.
‎- Mi-ar fi plăcut s-o văd promovată. ‎- Când ar fi?
‎Azi.
‎- Ce? Evenimentul ei? ‎- Ce naiba cauți aici?
‎Devine parteneră. De ce ești aici?
‎Îi respect decizia. ‎Nu vrea să mă mai vadă vreodată.
‎Te rog! De câte ori ți-am zis ‎la nervi că nu vreau să te mai văd?
‎De două ori pe săptămână.
‎Da.
‎Du-te! E iubirea vieții tale, nu?
‎- Da. ‎- Atunci nu renunța!
‎- Costumul! ‎- Bine.
‎- Stai cu Alan? ‎- Sigur.
‎- Te descurci tu! ‎- Desigur!
‎CU CE TE POT AJUTA?
‎Siri, sun-o pe Ceci!
‎Iată ce am aflat despre Lexi!
‎Nu, sun-o pe Ceci!
‎SEMNAL SLAB. MAI ÎNCERCAȚI!
‎Siri, sun-o pe Ceci!
‎- Numărul parcului Cici din Acapulco… ‎- ‎Ești inutilă!
‎Ai emoții?
‎Da, nu. Puțin, da.
‎- Ești pregătită pentru asta. ‎- Tu ești șefa.
‎Vai! Îl uit!
‎Liniștește-te!
‎Simt că-mi lipsește ceva.
‎Îți lipsesc cerceii.
‎Nu…
‎Nu sunt doar cerceii.
‎Mulțumesc, amice!
‎PARCARE CU VALET
‎Cheile, domnule!
‎Mă scuzați!
‎E ziua mea. ‎Nu las pe nimeni să mi-o strice.
‎Exact!
‎- Nici pe Guillermo, nici pe Alejandro! ‎- Da! Nu te gândi la Alejandro! A greșit.
‎N-a greșit chiar atât. ‎Sigur i-ar plăcea să fie aici…
‎- Merita să fie auzit. ‎- Kari, nu acum!
‎N-are nevoie să audă de Alejandro acum!
‎- L-ai menționat… ‎- Gândește…
‎Hei! Ce ziceți să mergeți ‎să vă găsiți locuri? Poate rămâneți fără.
‎- Nu? ‎- Nu sunt locuri alocate?
‎- Haide, Kari! ‎- Mi-au spus când am venit.
‎- Au zis: „Sunteți prietena…! ‎- Da, știu.
‎Bine.
‎Asta e ziua mea.
‎Scuze!
‎Bună! ‎Scuze, în ce cameră e Cecilia Méndez?
‎- Nu vă pot da această informație. ‎- Te rog! E urgent.
‎Chiar nu știi…
‎Mila! Karime!
‎Mila!
‎Unde e Ceci?
‎Unde e?
‎- Serios? ‎- Omule…
‎În camera 206.
‎Bine. Mulțumesc!
‎E ca un film cu Julia Roberts.
‎- Bună! ‎- Nu.
‎- Scumpo. ‎- Nu!
‎Scumpo, te rog!
‎Dă-mi un minut!
‎Un minut, atât! ‎După aceea, plec dacă vrei.
‎Te rog!
‎Ai un minut.
‎Bine.
‎Iartă prostiile pe care le-am spus!
‎M-am însurat cu tine deoarece te iubesc. ‎Fiindcă vreau să-mi petrec viața cu tine.
‎Cu sau fără copii?
‎Cu sau fără copii. ‎Dar, te rog, lasă-mă să-ți explic!
‎Nu am plănuit asta.
‎Alicia, mama lui Alan…
‎are un cancer foarte avansat.
‎Și nu are cine să aibă grijă ‎de ea și de copil.
‎N-am putut da copilul ‎la Serviciile Sociale sau la orfelinat.
‎Uneori, ajung la 18 ani ‎fără să fie adoptați.
‎Alicia a leșinat ‎când am mers să-l returnez pe Alan.
‎- Ce? ‎- Eram acolo, nu știam ce să fac.
‎De aceea i-am adus acasă. ‎Nu puteam să-i las acolo așa.
‎De ce nu mi-ai spus asta până acum?
‎Nu știu. Nu știam cum. Eu…
‎Îmi pare rău!
‎Știi că vreau să fiu tată.
‎Iar viața îmi dă această ocazie.
‎Nu vreau să te forțez la nimic ‎sau să-ți tai aripile, dar, uite…
‎Ce s-ar întâmpla dacă aș fi tată ‎fără să te oblig să fii mamă?
‎Ai rămâne cu mine?
‎Dar cum?
‎Păi…
‎Aș lucra de acasă, ‎aș avea grijă doar eu de Alan, 100%.
‎Desigur, după regulile tale.
‎Doar lasă-mă să fiu tată!
‎Scumpule, nu te-am oprit de la asta.
‎Doar te-am rugat să aștepți.
‎Alex, te iubesc! ‎Vreau să-ți îndeplinești visurile, dar…
‎Cum rămâne cu restul? Cu Hong Kong?
‎- Cu…? ‎- Hong Kong.
‎Te voi aștepta atât cât e nevoie.
‎Uite, dacă vrei, ‎putem stabili detaliile mai târziu.
‎Acum contează evenimentul tău.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Pot să rămân?
‎Vreau să te văd strălucind. ‎Vreau să te aplaud.
‎Sunt foarte mândru de tine.
‎Mi-am îmbrăcat costumul elegant.
‎- Te iubesc! ‎- Și eu te iubesc!
‎Ești foarte chipeș.
‎Arăți incredibil!
‎- Hai! ‎- Să mergem?
‎Da! Haide!
‎Hai, grăbește-te!
‎- Perfect, Mario! Rezolvă asta! ‎- Mulțumesc!
‎Domnule Gonzalo!
‎- Alejandro, mă bucur să te văd! ‎- Și eu.
‎- Ești gata, Ceci? ‎- Da.
‎Bine, haide. Deci…
‎Alo?
‎Ce e, mamă?
‎N-am răspuns că eram pe autostradă ‎și nu aveam semnal.
‎Ce?
‎Bine, te sun eu înapoi.
‎- Scumpo! ‎- Ce s-a întâmplat?
‎O duc pe Alicia la spital.
‎Nu știu ce va fi, ‎dar trebuie să semnez niște acte,
‎- …sau îl vor lua pe Alan. ‎- Du-te!
‎- Ce? ‎- Du-te!
‎- Dar… ‎- Trebuie să te duci!
‎- Și tu? Nu vreau să te dezamăgesc. ‎- Stai, dragule! Rezolv eu asta.
‎Domnule Gonzalo.
‎Eu și soțul meu avem o urgență în familie. ‎Pot, vă rog, să fac prima prezentarea,
‎ca să pot merge cu el? Vă rog!
‎Desigur, Ceci! Să-i spun lui Mario!
‎- Mario… ‎- Îmi pare rău, Ceci…
‎O iei la picior de cum dai ‎de prima problemă domestică?
‎- Nu ne face asta! ‎- N-ai auzit?
‎Cecilia are o urgență în familie. ‎Cei responsabili și dedicați familiei
‎- …sunt acolo la nevoie. ‎- Mulțumesc!
‎Ăsta e examenul final ‎în fața restului partenerilor.
‎- E important și pentru ea, Gonzalo. ‎- Nu, Guillermo, e doar o formalitate
‎ca toată lumea să se simtă implicată.
‎Actele ca Cecilia să-mi ia locul ‎sunt deja făcute.
‎Trebuie doar să semneze ‎actul de incorporare.
‎- Poftim? ‎- Mario!
‎- Ce înseamnă asta? ‎- Că ea e șefa.
‎Da. Ce?
‎Tu știai?
‎Desigur, fată!
‎Aici e.
‎- Da, desigur! ‎- Știai?
‎- Ia ăsta! ‎- Da.
‎Excelent!
‎Vă mulțumesc pentru tot, domnule Gonzalo!
‎Ține! Păstrează-l!
‎- Nu! ‎- Ba da!
‎Du-te! Rezolvă ce ai de rezolvat! Du-te!
‎- Mulțumesc mult! ‎- Perfect!
‎Felicitări, scumpo!
‎- Să mergem! ‎- Da!
‎- Nu. ‎- Ce?
‎- Stai puțin, dragă! ‎- Bine.
‎- Așteaptă-mă! ‎- Da.
‎Guillermo!
‎Ți-e actualizat CV-ul?
‎- Întotdeauna. ‎- Minunat!
‎În calitate de nouă parteneră,
‎nu las o jigodie coruptă și misogină ‎ca tine să lucreze în compania mea!
‎Așa că poți începe să-ți trimiți CV-ul ‎către alte companii.
‎- Mulțumesc pentru tot, domnule Gonzalo! ‎- Du-te! Rezolvă problema!
‎Vezi? Cum îi dai putere unei femei, ‎ea o ia razna.
‎Ce problemă are?
‎Ce vei face? ‎N-o poți lăsa să scape cu asta!
‎Gonzalo, nu gândești cu capul, omule.
‎Nu, Guillermo.
‎Nu mai sunt eu șeful.
‎Deși mă vezi aici…
‎în costum, de fapt, sunt în Bahamas, ‎și beau ‎margarita ‎cu soția mea,
‎în costumul de baie…
‎bronzându-mă.
‎E minunat!
‎Scuză-mă!
‎Un toast pentru Cecilia!
‎Încă sunteți aici?
‎- Da. ‎- Da, desigur!
‎- Încă suntem aici. ‎- Suntem aici.
‎Să-ți aduc ceva? Merg jos ‎să văd cum sunt Alan și mama.
‎- Niște apă. ‎- Bine.
‎- Ție, scumpo? ‎- Nu.
‎- Nimic? ‎- Adu-mi o cafea!
‎Bine.
‎- Mulțumesc! ‎- Da.
‎Hei,
‎nu ți-am spus-o înainte…
‎dar voi avea grijă de Alan.
‎Mă voi juca mult cu el ‎și îl voi iubi mult,
‎cât timp tu te vindeci. Bine?
‎Mulțumesc mult!
‎Mulțumesc!
‎Să-i spui că-l iubesc, bine?
‎Îi voi spune în fiecare zi.
‎Și tu la fel.
‎ALICIA SOLÍS, 2002–2020 ‎MAMĂ IUBITOARE
‎Știi că Sylvia deschide ‎un loc de alăptare în birou?
‎- Nu cred! ‎- Ba da!
‎Uau!
‎S-a întristat ‎când i-am zis că plec de la agenție.
‎- De ce? Ce i-ai spus? ‎- I-am spus adevărul.
‎Că m-aș întoarce să lucrez la animații, ‎dar de acasă, ca să am grijă de copil.
‎I-am mai zis și că îi trimit cărți poștale ‎și găluște din Hong Kong.
‎- Scumpule! ‎- Da?
‎Te rog, nu glumi cu asta! Vorbesc serios!
‎Nu suport să mă gândesc ‎la timpul cât vom fi separați!
‎- Nu glumi despre asta! ‎- Dacă ne iei, venim cu tine.
‎Alex, încetează!
‎Serios, dragule, nu e amuzant.
‎De aici până în China.
‎Ce?
‎- Scrie Hong Kong pe ele! ‎- Da, sigur că da.
‎- Mergem? ‎- Da!
‎Mergem în Hong Kong, Alan!
‎- Alan, mergem în Hong Kong! ‎- Cu toții!
‎- Mergem cu toții în Hong Kong! ‎- Da.
‎- Te iubesc! ‎- Și eu!
‎Subtitrarea: Oana-Meda Pop