Downloaded from YTS.MX
‫כיוונתי את המצלמה לדלת,‬ ‫כי משהו מיוחד עומד לקרות.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אני לא יכול לדבר על זה,‬ ‫אבל הינה, מותק. זה מתחיל.‬
‫אתם מבינים? זה מתחיל.‬
‫טוב, אני מוכן. שומעים את מכונת הגילוח?‬
‫שמעתם את זה?‬
‫אתם רואים את ביגי?‬
‫הוא נלחץ משלוש שערות.‬
‫הוא לא צוחק.‬
‫- "הנוטוריוס בי.איי.ג'י‬ ‫כריסטופר ואלאס -‬
‫אני לא יכול להיראות כמו בן 21.‬
‫נכון.‬ ‫-אני מנסה להיראות כמו בן 18.‬
‫אתה מבין?‬ ‫-כמו בן 18, ברור.‬
‫- שנת 1995‬ ‫כריסטופר בן 23 -‬
‫בואו נקפוץ פנימה.‬ ‫-נקפוץ, כן.‬
‫אטלנטה על הפנים.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫נא להתקדם, בבקשה.‬
‫יו!‬
‫זה קשה, כשאתה גדל עם מישהו‬
‫שהופך לאדם מצליח.‬
‫כי לא תראה אותו ככה.‬
‫אנשים באמת עושים את כל זה בשביל כריס?‬
‫- "די רוק" דמיאן באטלר‬ ‫חבר ילדות -‬
‫הרימו ידיים! כולם, הרימו ידיים!‬
‫הרימו את הידיים המזוינות!‬
‫קדימה! רוצה לשמוע אתכם אומרים "הו!"‬
‫קדימה!‬ ‫-הו!‬
‫תגידו "הו!"‬ ‫-קדימה!‬
‫הו!‬ ‫-כל הבנות, תגידו "הו!"‬
‫כן, שימו לב.‬ ‫-שימו לב.‬
‫אומרים שתמונה שווה אלף מילים.‬ ‫אמרתי, "פאק, מה שווה וידאו?"‬
‫אתה בא, כלב?‬
‫די רוק מצלם.‬ ‫-הינה הלימוזינה.‬
‫אחי!‬
‫לא משנה מה עשינו, צילמתי את זה.‬
‫אנחנו בדרך לעוד הופעה.‬ ‫-אחי!‬
‫- 30 ביולי 1995 -‬
‫בו!‬
‫- 13 באוקטובר 1995 -‬
‫כריסטופר ואלאס מודע למה שמתרחש.‬
‫נוטוריוס בי.איי.גי…‬
‫הוא לא שם זין.‬
‫אני לא מאזין יותר מדי להיפ־הופ.‬ ‫-כן.‬
‫אני מאזין לשירים שקטים.‬ ‫שירים שקטים וישנים של "סטייליסטיקס".‬
‫כן.‬ ‫-"דרמטיקס".‬
‫החבר'ה נראים טוב הערב. ככה זה.‬
‫חבורה יוקרתית.‬
‫תן לי את השיר ששרנו כל היום.‬
‫"בכול פעם שאני עוצם עיניים…"‬
‫מה?‬
‫"אני מתעורר כל כך חרמן"‬
‫מעטים יודעים שביגי כתב רית'ם אנד בלוז.‬
‫- פי דידי (פאף דאדי)‬ ‫שון קומבס -‬
‫הוא שר רית'ם אנד בלוז ומשם המנגינות.‬
‫הוא עשה ראפ לעתים נדירות.‬
‫הוא תמיד שר שירים של אחרים.‬
‫בתור היסטוריון של היפ־הופ,‬ ‫להיוולד בתקופה שבה ההיפ־הופ הומצא,‬
‫תמיד יכולת לשמוע את ההשפעה‬
‫של ראפרים אחרים.‬
‫הבחור הזה, אני לא יודע מאיפה הוא הגיע.‬
‫עם התדר שלו, עם הקצב שלו,‬
‫עם הסאונד שלו, עם הגישה שלו,‬
‫עם הביטחון שלו.‬
‫אין לדעת מאיזה כוכב,‬
‫מאיזה "כוכב ראפ" הבחור הזה הגיע.‬
‫קדימה, תשמור על עצמך, ילדון.‬
‫שנינו גדלנו בלי אבא והיינו בנים יחידים.‬
‫לא לצלם. פאפא עושה מסיבה.‬
‫לא לצלם, יו.‬
‫היה בינינו חיבור. כשאתה בן יחיד,‬ ‫אתה נוטה להתקרב יותר לחברים שלך.‬
‫אני באמת מאמינה שדמיאן היה מאוד קרוב אליו.‬
‫הוא זה שהתקשר אליי ואמר לי…‬
‫נדמה לי שבחמש באותו בוקר, הטלפון צלצל.‬
‫עניתי לטלפון.‬
‫"הלו?"‬
‫- וולטה ואלאס‬ ‫אימו של כריסטופר -‬
‫שמעתי רק את דמיאן.‬
‫הוא לא הצליח לדבר. פשוט שמעתי אותו בוכה.‬
‫וידעתי…‬
‫שזה הבן שלי.‬
‫היי, עבור.‬
‫בבלוק, עבור.‬
‫- סרט תיעודי מקורי של NETFLIX -‬
‫לא ידעתי שאפשר להרגיש עצב כזה.‬
‫להרגיש כאב כזה. להרגיש ריקנות כזו.‬
‫הרגשתי שכולם רצו לוותר.‬
‫הם בכביש המהיר.‬
‫בדרך לסאות' סייד.‬
‫לכיוון ברוקלין.‬
‫הם מתקדמים למחלף.‬
‫לכיוון גשר ברוקלין. נוסעים לכיוון ברוקלין.‬
‫הם עוברים מעל גשר ברוקלין.‬
‫נשארים בדרך לסאות' סייד.‬
‫ואז עברנו את הגשר בברוקלין…‬
‫דאונטאון ברוקלין.‬
‫מול רחוב טילרי.‬
‫- בי.איי.ג'י -‬
‫- ביג פאפא‬ ‫נתגעגע אליך -‬
‫- כריסטופר ואלאס הגדול מכולם -‬
‫איש לא בכה. כולם חגגו.‬
‫הם זכרו מביגי את השמחה והריקודים,‬ ‫את ההצלחה של מישהו מהשכונה.‬
‫- אנחנו אוהבים אותך -‬
‫זה עודד את רוחנו.‬
‫ביגי סמולס היה מלך!‬
‫לסיפור הזה לא חייב להיות…‬
‫סוף טרגי.‬
‫טוב, בום.‬
‫- יולי 1995 -‬
‫היום אנחנו בדטרויט, מבינים?‬
‫יש לנו כמה הופעות וזו רק ההתחלה של הקלטת,‬ ‫כדי שכולם ידעו מה מצבנו.‬
‫ה-14 ביולי, מותק.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫-אנחנו בדטרויט.‬
‫אנחנו בדטרויט, בדרך למשימה נוספת.‬
‫דטרויט, מותק!‬
‫תמיד לקחתי מצלמה.‬ ‫ביג אמר "יש לך קלטות?" לפני שיצאנו מהחדר.‬
‫- פאפא 6 -‬
‫מתישהו זה הפך לחלק מחיינו.‬
‫הייתי מכניס קלטת, ו… את כל היום שלנו.‬
‫זה היה כמו יומן ויזואלי.‬
‫בשנת 1995…‬
‫זה היה רציני. זה ילד מהשכונה,‬
‫ועכשיו הוא להיט ענק.‬
‫יש לי את הקלטת.‬
‫יו! שלום!‬
‫אני אתן חתימות.‬
‫ביגי התפרסם בן לילה.‬
‫נראה להם מי לעזאזל נמצא כאן.‬
‫אתה נמצא כאן, ביגי!‬
‫נראה להם מי נמצא כאן.‬
‫זה היה בתקופה של דריי וסנופ וכל אלו,‬
‫הם ממש… הם הצליחו בגדול.‬
‫הם נתנו לנו השראה ודחפו אותנו להתקדם.‬
‫בניו יורק, בביתו של ההיפ־הופ,‬
‫הרגשנו שיש לנו מושיע.‬
‫אי אפשר לומר שהוא לא היה‬
‫הראפר הטוב ביותר בכול הזמנים.‬
‫אמרתי דברים כאלו כשהוא חי,‬ ‫שהוא הראפר הטוב ביותר בכול הזמנים.‬
‫והזוכה הוא…‬
‫- פרסי ההיפ־הופ -‬
‫בייבי, בייבי!‬
‫בי.איי.ג'י!‬
‫- שלישי באוגוסט 1995 -‬
‫והזוכה הוא…‬
‫נוטוריוס ביג!‬ ‫-בי.איי.ג'י!‬
‫תנו כבוד לברוקלין!‬
‫הזוכה ב"אלבום השנה"‬
‫הוא נוטוריוס בי.איי.ג'יזי!‬
‫"מוכן למות".‬
‫הוא נכנס לזה. האלבום "מוכן למות",‬
‫זה לא נעשה בשביל כסף או תהילה.‬
‫זה נעשה מתוך לבו.‬
‫אני רוצה למסור אהבה לבת שלי, לאימי.‬
‫עשינו את זה, ברוקלין!‬
‫כש"מוכן למות" יצא,‬
‫חברה שלי קנתה את האלבום.‬
‫היא אמרה לי, "אלוהים,‬
‫האזנתי לאלבום, כמה גידופים יש בו!"‬
‫אמרתי, "באמת? גידופים?"‬
‫אימי לא באמת יודעת מה ראפר…‬
‫ראפר עם תקליט פלטינה,‬ ‫היא לא יודעת כמה הוא מרוויח.‬
‫היא לא יודעת שאנחנו מופיעים‬ ‫ב-10,000 דולר כמעט,‬
‫ארבע הופעות בשבוע.‬
‫היא חושבת שאני שם, רק…‬
‫עושה הופעות באלף דולר‬ ‫במועדוני לילה קטנים.‬
‫היא עדיין לא יודעת מה קורה.‬
‫שיט. מה קורה, פאפא?‬
‫אתה יודע שמרלי מגיע אליי ממרחקים,‬ ‫אתה מבין אותי?‬
‫ערמות על ערמות.‬ ‫-מה זה?‬
‫מה זה? ערמות על ערמות?‬
‫"כשמגיע הזמן לאכול‬
‫אני גונב הכול‬
‫כי אימא לא נותנת לי כלום‬
‫בשביל מאכלים אני מעיף חברים‬
‫מילה לאימא‬
‫אני מסוכן‬
‫משוגע יותר משקית של 'אבק מלאכים'‬
‫כשאני שולף אקדח‬
‫בני זונות נופלים על הרצפה‬
‫אני כל זה ושקית עשבים‬
‫איפה המזומנים?"‬
‫כן! שימו לב!‬
‫"תנו לי את השלל!‬
‫תנו לי את השלל!"‬
‫"חברה שלי קנתה את האלבום שלך ואמרה לי‬
‫שזה עמוס בגידופים.‬
‫כריסטופר, זה נכון?"‬
‫"אימא, למה את מאזינה למוזיקה שלי?‬
‫את לא אמורה להאזין למוזיקה שלי.‬
‫זה לא מיועד לגיל 35 ומעלה".‬
‫תפסתי מרחק מהמוזיקה שלו.‬
‫אמרתי, "יודעת מה?‬ ‫הוא ביקש ממני שלא להאזין לה.‬
‫לא אאזין לה".‬
‫בתכלס, לא אכפת לה מהדברים האלו.‬
‫אני לא "ביגי", אני הבן שלה.‬ ‫ככה היא רואה את זה.‬
‫אני מנסה לצאת מהבית הזה‬ ‫כדי שהיא תרד ממני.‬
‫העולם שלו, עולם הראפ, והעולם שלי,‬
‫אנחנו הפוכים לגמרי.‬
‫אם לא היה לי אותו, לא הייתי מאזינה לראפ.‬
‫אני אוהבת מוזיקת קאנטרי.‬
‫אני אוהבת בלדות.‬
‫- טרלאוני, ג'מייקה -‬
‫ואפילו במולדת, בג'מייקה,‬
‫הייתה שעה מסוימת בבקרים‬
‫שברדיו השמיעו מוזיקת קאנטרי.‬
‫הייתי חוסכת כסף מדי שנה‬
‫כדי לנסוע עם בני לג'מייקה.‬
‫הוא אהב את ג'מייקה כי פינקו אותו נורא.‬
‫ברגע שעיניו נחו עליי…‬
‫הוא רץ וחיבק אותי.‬
‫"סבתא!"‬
‫- גוונדולין ואלאס‬ ‫סבתו של כריסטופר, בת 96 -‬
‫ידעתי שכריס יהיה מיוחד.‬
‫הוא היה אוהב, אדיב, אמיתי.‬
‫הוא אהב לבלות עם דודו דייב,‬
‫כי דייב היה המוזיקאי.‬
‫הוא לקח אותו לכל מיני מועדונים,‬
‫שם הופיעו מוזיקאים.‬
‫והוא נשבע שכשהוא יהיה מפורסם,‬
‫דייב יהיה חלק מהצוות שלו.‬
‫- דייב ואלאס‬ ‫דודו של כריסטופר -‬
‫היינו קשורים זה לזה.‬
‫מהפעם הראשונה שביגי שמע אותי שר…‬
‫זהו זה.‬
‫פעמים רבות יצאנו למועדונים.‬
‫הוא עשה ראפ ואני שרתי.‬
‫נולדתי בג'מייקה, במחוז הזה.‬
‫בבית במעלה הגבעה.‬
‫תמיד חלמתי בהקיץ…‬
‫שאהיה אישה עשירה בטירוף.‬
‫אישה אמידה עם שלושה ילדים.‬
‫יהיה לי בית יפהפה על גבעה.‬
‫לא ראיתי את זה קורה לי בארץ הזו.‬
‫אלו לא החיים שלי.‬
‫כשהייתי נערה היגרתי לארצות הברית.‬
‫הייתי עצובה.‬
‫ומצד שני, "טוב,‬ ‫אני נוסעת לארצות הברית הגדולה".‬
‫בניו יורק ובברוקלין…‬
‫לימודים, עבודה וטיפול בתינוק.‬
‫אבל בג'מייקה עושים חיים בשמש.‬
‫גדלתי בגייטס בין בדפורד ונוסטרנד.‬
‫ביג גדל בסנט ג'יימס, בין פולטון וגייטס.‬
‫זה היה במרחק שמונה בלוקים‬ ‫מהמקום שבו גדלנו.‬
‫אימי גרה רחוק יותר, בבד־סטיי.‬
‫ביג היה…‬
‫בקצה של בד־סטיי, קלינטון היל.‬
‫הרבה אנשים לא כינו את השכונה הזו‬ ‫"קלינטון היל" באותה תקופה.‬
‫במיוחד החבר'ה, ואני מצטט,‬
‫"הסתובבו ברחוב".‬
‫"קלינטון היל" לא נשמע טוב כשאתה מדבר,‬
‫אין לזה את האנרגיה כמו "יו, אני מסטיי".‬
‫הבלוק היה מלא בעצים.‬
‫בלוק מטופח.‬
‫למרות שידעת שקורים דברים,‬
‫אתה יודע, אנשים מכרו סמים, עשו סמים.‬
‫אנשים נשדדו וכל זה, אבל…‬
‫זה לא נראה רע כמו שזה היה.‬
‫גרתי בסנט ג'יימס בין גייטס לגרין.‬
‫פגשתי את ביג על המדרגות שלו.‬
‫המקום היחידי שבאמת נראה רע…‬
‫היה רחוב פולטון.‬
‫כאילו… הייתי מגיע מעבר לפינה‬
‫ורואה 50 או 60 נרקומנים.‬
‫זה הפחיד אותי נורא כשהייתי קטן.‬
‫באותה עת,‬
‫אימו של ביג לא הרשתה לו‬ ‫להסתובב ברחוב פולטון.‬
‫אנחנו על המדרגות והיא שם.‬
‫"כריסטופר, לאן אתה הולך?"‬
‫רוב האנשים קראו לו ביג,‬
‫חוץ מאימא שלו.‬ ‫גברת ואלאס תמיד קראה לו כריסטופר.‬
‫- פיית' אוונס‬ ‫אשתו של כריסטופר -‬
‫היא אפילו לא קראה לו כריס. "כריסטופר".‬
‫כריסטופר היה ילד חכם מאוד.‬
‫אתה יודע, הוא למד בבית ספר קתולי.‬
‫- סנט פיטר קליבר‬ ‫1976־1982 -‬
‫זה החבר הראשון שלי.‬
‫מהגן ועד שהוא נרצח.‬
‫- כריסטופר ואלאס -‬
‫גדלנו כילדים של מהגרים,‬
‫היינו זרים.‬
‫האימהות שלנו באו מעוני, אבל…‬
‫למרות שגרנו בשכונות של מעוטי יכולת‬
‫הן באו עם שאיפות.‬
‫החברים שלנו היו מהרחוב,‬
‫עם קצת יותר חכמת־רחוב.‬
‫כאן ההיפ־הופ נכנס לחיינו.‬
‫- שנת 1984‬ ‫כריסטופר בן 12 -‬
‫גדלתי על הדברים האלו.‬ ‫אימי קנתה לי רשמקול לחג המולד,‬
‫היא קנתה לי קלטת של "פאטבוי".‬
‫וקלטת של "ראן די.אם.סי". זה כל מה שהיה לי.‬
‫בתקופה הזו היינו מעודכנים‬ ‫בכול מה שקשור להיפ־הופ.‬
‫הוא כתב מאז ביה"ס היסודי.‬
‫היו לו כמה חוברות שירה‬ ‫והיינו נפגשים ומבצעים את השירים.‬
‫כששמעתי אותו בחדרו, חשבתי שזה רעש.‬
‫כי…‬
‫"אלוהים, בבקשה, תפסיק!‬
‫אני מנסה להתרכז!"‬
‫תראה את פאפא, לוגם…‬
‫אנחנו בדבנפורט, בנאדם. אייווה.‬ ‫-מה אתה שותה?‬
‫וודקה.‬
‫"בטח, הוא עף…"‬
‫כשתדירות ההופעות עלתה,‬
‫מתישהו ביג אמר, "יו, יודעים מה?"‬
‫הפכתי לחלק מההופעה.‬
‫הרימו את הידיים! קדימה!‬
‫הרימו ידיים באוויר!‬
‫שימו לב!‬
‫"מי זה, לעזאזל?‬ ‫ב-5:46 בבוקר שולח לי הודעה‬
‫נורא מוקדם ואני מפהק בתדהמה‬
‫מנגב את העיניים הקרות‬
‫למה מי זה יכול להיות?"‬
‫הוא אמר, "יו…‬
‫כל שיר שיוצא, תצלם את ההופעה.‬
‫תצלם את הקהל, אני רוצה לראות את התגובה‬ ‫וכשנסיים לבנות את ההופעה שלנו,‬
‫אני יודע אילו שירים חזקים‬ ‫ולמה הקהל מגיב".‬
‫אז תמיד התמקדתי בקהל. לא בנו.‬
‫אהבנו לראות מה הקהל עושה.‬
‫יו.‬ ‫-יו, די רוק, בוא הנה לפני ש…‬
‫צריך לצלם את הקהל המגניב הזה.‬
‫ניקח את זה לניו יורק. נצלם את כולכם,‬
‫כדי שנוכל לקחת את זה לברוקלין.‬ ‫-הרימו ידיים, אני רוצה לראות אותן!‬
‫כן!‬
‫הופענו במקומות עם תפוסה של 500 איש.‬
‫הופענו במקומות קטנים ובמקומות ענקיים‬
‫וזה תמיד אותו הדבר.‬
‫עד לשורה האחרונה.‬
‫בני זונות מפוצצים את המקום!‬
‫הם נתנו 100 אחוז בכול פעם.‬
‫איך היית כילד?‬
‫אני רק…‬
‫היית ביישן או חברותי?‬ ‫-לא, אני עדיין ביישן.‬
‫אני בחור שקט.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, אני מדבר כשאני רוצה לומר‬ ‫דברים מסוימים על מוזיקה.‬
‫על אף שהיה ביישן,‬
‫כשהוא רצה להשפיע, הוא דיבר.‬
‫דונלד הריסון היה נגן ג'אז צעיר.‬
‫כשהיינו צעירים, הוא גר בבלוק שלנו.‬
‫הוא ראה את דונלד מסתובב עם נשים יפות‬
‫ועם הסקסופון,‬
‫ובמהרה הוא אמר, "יו, התחברתי אליו".‬
‫- דונלד הריסון‬ ‫שכן של כריסטופר -‬
‫זה נשמע בערך ככה.‬
‫ניגנתי עם ארט בלייקי.‬
‫מיילס דייוויס ולינה הורן.‬
‫קלינטון היל, באותה עת, הפך למקום‬ ‫שבו הרבה מוזיקאים ואמנים‬
‫עשו דברים בשכונה הזו.‬
‫גם אני רציתי להיות שם.‬
‫היה נגן ג'אז שגר בבלוק שלי,‬
‫בסנט ג'יימס. הוא היה ממש מגניב.‬
‫הייתי הולך אליו כל הזמן.‬
‫קיבלתי עזרה ממוזיקאים מבוגרים יותר‬
‫שטיפחו אותי.‬
‫אחד הדברים שהם אמרו לי,‬ ‫וגם ככה רציתי בכך, היה…‬
‫להעביר את זה הלאה.‬
‫עם כריס עשיתי הרבה דברים.‬
‫הלכנו לקולנוע.‬
‫למוזאון לאמנות מודרנית.‬
‫הסברתי על פיקאסו וכל החבר'ה האלו‬
‫וההבדל בין תקופות שונות של ציור.‬
‫הוא ספג המון דברים שלא היו נגישים אלינו,‬
‫בתור ילדים קטנים.‬
‫בהתחלה ניסיתי לטפח את כריס כנגן ג'אז,‬
‫כי הוא היה כל כך מוכשר.‬
‫אחד הדברים שעבדנו עליהם, היה…‬
‫להפוך תפקיד של תוף סנר בתיפוף בי־בופ,‬
‫למקצב של שיר.‬
‫האזנו למקס רואץ' עם קליפורד בראון.‬
‫מקס מנגן בתופים באופן מלודי.‬
‫הוא הופך את הקצב למנגינה.‬
‫- מקס רואץ'‬ ‫מתופף ג'אז -‬
‫אם מנגנים את זה לאט, כאילו…‬
‫ומוסיפים לזה מילים,‬
‫תשמעו שנוטוריוס בי.איי.ג'י‬ ‫הדגיש את הצלילים האלו.‬
‫הוא שר באופן שהבליט‬
‫את האיכויות של סולו תופים בסגנון בי־בופ.‬
‫זה מדהים.‬
‫"עדיף לי לעבוד במשאית גדולה‬
‫לקחת אקדח, שתי מחסניות והלאה‬
‫כן, ליפול אחרי כמה בירות‬
‫להרוס הכול‬
‫למה ציפית, לעזאזל?‬
‫בחור טוב? זין על זה‬
‫אני מסטול מבד־סטיי‬ ‫אתן לך אגרוף בעין‬
‫אגרוף באף אני מחלק‬ ‫אתה לא נושם כי אני חונק‬
‫המשטרה תבוא ואני מסתלק"‬
‫שלום ואהבה. קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫קיבלתי את הפטיפון הראשון שלי‬ ‫כשהגעתי לחטיבת הביניים.‬
‫ואז ראינו אותו שר עם הקצב.‬
‫"מביט בשמיים ולא מבין מדוע‬ ‫רוב הראפרים לא זורמים וזה ידוע‬
‫עם הסגנון שלי בשירים ובחרוזים‬ ‫ראפ אינו מלכודת‬
‫יש לי יכולת"‬
‫מדי קיץ, כריס חזר מג'מייקה.‬
‫וכריס היה מביא איתו‬
‫קצת סלנג ג'מייקני ו…‬
‫מוזיקה שלא הכרנו.‬
‫מוזיקת רוק, רגאיי, קאנטרי.‬
‫הוא אמר, "איני נרדם‬ ‫בלי מוזיקת קאנטרי ברקע".‬
‫היינו בהלם.‬
‫- כריסטופר ואלאס‬ ‫בן 14 -‬
‫כריס רצה להקליט ביחד שיר ראשון.‬
‫"אם.סי קווסט" היה הכינוי שלו באותה עת.‬
‫מצאנו אולפן בדאונטאון ברוקלין‬ ‫בשם "פאנקי סלייס".‬
‫ביקשנו רשות מההורים שלנו, כמובן.‬
‫אספנו את דמי הכיס שלנו.‬
‫אנחנו בברוקלין, באולפני "פאנקי סלייס".‬
‫נלמד אתכם להכין קלטת דמו.‬
‫איך לעשות זאת, איך להוציא תקליט‬ ‫ולעשות עסקה כדי להרוויח כסף.‬
‫הוא עשה שיר על "אפריקה" של טוטו.‬
‫הכישרון שלו לא היה במילים בלבד.‬
‫היה לו חזון לשירים.‬
‫"שוכב במיטה‬
‫מביט בקיר‬
‫יש לי חוצפה שאני לא מכיר‬
‫הופך את הכובע, עט בשיניים‬
‫חברתי אומרת שאני גנב‬
‫היא אמרה שגנבתי את לבה ונעלמתי‬
‫אמרתי שאני מצטער והיא אמרה לי להתחפף"‬
‫הרבה אנשים מוכשרים,‬
‫מבינים דברים רבים.‬
‫לא אחד בלבד.‬
‫צריך להוסיף משהו אחר למשוואה…‬
‫כדי להתקדם הלאה.‬
‫כל ראפר עשה לי חשק לזה,‬ ‫כל מה ששמעתי ברדיו.‬
‫לא ידעתי כמה מרוויחים מזה.‬
‫לא ידעתי. ידעתי רק‬ ‫שיש לדאג אי. לינקולן יפה,‬
‫ובחורה יפה.‬
‫לסליק ריק היה קטע מטורף, אתה מבין?‬
‫ל"הוו" היה מונטרו.‬
‫ידעתי את מה שראיתי במגזינים ובקליפים.‬
‫זה הכול, זה היה חלום.‬
‫זה לא משהו שחשבתי שיקרה.‬
‫אחיך הסתדר על קוג'י, אתה מבין?‬ ‫-כל הזמן.‬
‫יש רולקס וכל מה שצריך.‬
‫כובע, ורסצ'ה. אתה מבין?‬
‫הכול טוב.‬ ‫-זה יקרה.‬
‫אני מצלם. תראה את טבעת הזרת.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר. על זה אני מדבר.‬ ‫-טוב.‬
‫זה לא בסדר, יו. תראה.‬
‫הוא לובש את זה…‬
‫שקרן.‬ ‫-מאז שהוא קנה אותו.‬
‫מאז שקניתי אותו.‬
‫וקניתי אותו מזמן.‬
‫נדהמתי מהמדים של ביגי בבית הספר,‬
‫חשבתי שזה הכי מגניב בעולם.‬
‫כי אי אפשר לשפוט אותך.‬
‫אין מעמדות, אף אחד לא טוב יותר מאחרים,‬
‫אם כולנו לבושים זהה.‬
‫בבית הספר שלי זה לא היה כך.‬
‫פעם אמרתי לו,‬
‫"אחי, הלוואי שלא הייתי צריך לעשות‬ ‫את הדברים שעשיתי".‬
‫- 19 בספטמבר 1995 -‬
‫הוא אמר, "בנאדם, אני רוצה לצאת מכאן,‬ ‫מה אתם עושים?"‬
‫תמיד ניסיתי לומר לו,‬ ‫"אני מבין אותך, אבל לא".‬
‫שנות ה-80 היו…‬
‫במיוחד עבור נער שחור,‬
‫היה קל להיגרר לרחובות.‬
‫היה קשה למצוא עבודה.‬
‫ברחוב פולטון ראינו את סוחרי הסמים.‬
‫אלו הבחורים שהרוויחו כסף.‬ ‫היו להם ג'יפים, מרצדס־בנץ.‬
‫תכשיטים, גוצ'י, ורסצ'ה,‬
‫הם לבשו את זה כבר אז.‬
‫אז עכשיו, אם אני רוצה להשיג את זה,‬ ‫איך אשיג את זה?‬
‫- שנת 1988‬ ‫כריסטופר בן 16 -‬
‫הקיץ של 1988 התחיל מטורף,‬
‫כי לא עשינו כלום.‬
‫אני שדדתי אנשים, כמובן,‬
‫אתה יודע, אבל מבחינת מכירה של קראק…‬
‫איש מאיתנו לא עשה את זה, חוץ מצ'יק.‬
‫זה היה אני וביג,‬
‫ראינו את צ'יק מסתובב בפינה.‬
‫אני לא רוצה להיכנס לסחר,‬
‫לסחור בקראק.‬ ‫-ובכן…‬
‫נו, אתה רוצה שאלך…‬
‫תראה אותנו.‬ ‫-אתה יודע, זה…‬
‫אני חותך מזה. אתה מדבר…‬ ‫-לא, רגע.‬
‫- "צ'יקו דל וק"‬ ‫מייקל אברהמס -‬
‫לגדול באותה תקופה, אם לא סחרת…‬
‫אם לא הצטיינת בספורט או הלכת לביה"ס,‬ ‫היית אפס.‬
‫שלושת הדברים האלו.‬
‫ואני וכריס ישבנו על המדרגות,‬
‫כי היינו שכנים וחברים.‬
‫כריס היה בחור שקט.‬
‫הוא אף פעם לא התרחק מהמדרגות שלו.‬
‫אימו השגיחה עליו כל הזמן.‬ ‫"כריסטופר, תעלה לאכול".‬
‫אני בן 19. ביג בן 16.‬
‫רוב בני הנוער יסתבכו במשהו,‬
‫כי עכשיו אתה מנסה להתהולל,‬
‫אתה מנסה, אתה יודע,‬
‫להביע את הגבריות שלך ודברים כאלו.‬
‫צ'יק אמר, "יו, אני בסך הכול עומד בחוץ.‬
‫הם באים אליי".‬
‫אמרתי, "זהו? אתה רק עומד?"‬
‫כי כפי שאמרתי, לא מכרנו סמים.‬
‫הם הגיעו לסחר דרכי.‬
‫אתה אומר שאני האיש הרע. אבל מי דרדר אותי?‬
‫קיבלתי מענקים מהמדינה כי לאימי היה סרטן.‬
‫צ'יק אמר, "תוכל לקנות בזה 28 גרם".‬
‫אז הלכנו לקנות 28 גרם.‬
‫הלכנו לחדר של צ'יק. צ'יק ארז לנו.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שאני וביג…‬
‫מכרנו קראק.‬
‫באותה תקופה מכרנו 28 גרם‬ ‫ב-1,600 או 1,700 דולר.‬
‫אתה לא בוגר מספיק כדי לחשוב עד הסוף.‬
‫ברור שתקפוץ על זה.‬
‫פעם אהבתי לצייר.‬
‫בכיתה ד' או ה'.‬
‫אמרו לי, "קח את הכישרון שלך, ו…‬
‫תחשוב על משהו שתוכל לעשות איתו בעתיד,‬ ‫לבנות עליו".‬
‫אמרתי, "ובכן, אני אוהב לצייר.‬
‫אז מה אפשר לעשות עם ציור?‬
‫אהיה סוחר אמנות?"‬
‫לא אהיה טיפוס כזה.‬
‫רציתי לעשות שלטי חוצות ודברים כאלו.‬
‫אמנות מסחרית, כמו בפרסומות.‬
‫זה היה לפני זמן כה רב,‬
‫ואז גיליתי את הקראק.‬
‫אמנות מסחרית?‬
‫אני עומד כאן במשך 20 דקות…‬
‫ומרוויח מזומנים. כסף אמיתי, בנאדם.‬
‫ההורים לא ידעו.‬
‫חלק מההורים לא ידעו,‬ ‫כי שמרנו את זה, אתה יודע…‬
‫גברת ואלאס עבדה מדי יום מתשע עד חמש,‬ ‫היא הייתה מורה. היא עבדה מדי יום, אז…‬
‫ביג היה עבריין מתשע עד חמש.‬
‫בפינה שבה עמדנו,‬ ‫הייתה תחנת הרכבת שממנה היא יצאה.‬
‫ידענו באיזו שעה.‬
‫ברחוב פולטון יש את השעון הגדול של ברוקלין,‬ ‫יש שעון בכול צד.‬
‫אז ידעת מתי היא חוזרת מהעבודה.‬
‫אז תפסנו שליטה. החבר'ה הוותיקים היו בכלא…‬
‫או נרצחו.‬
‫הם נעלמו משם והשתלטנו על השדרה.‬
‫זה היה…‬
‫היינו הסלבריטאים של השכונה.‬
‫היינו כוכבים, בנאדם.‬
‫החבר'ה המגניבים מרחוב פולטון.‬
‫היינו שם במשך זמן רב‬
‫וראינו מה הם עשו ומה קורה.‬
‫"שיט, הם סוחרים. הם מוכרים סמים וקראק.‬
‫טוב. זה מה שצריך לעשות?"‬
‫- "ליל סיז" ג'יימס לויד‬ ‫חבר ילדות -‬
‫ביגי סמולס כאן, מקבל הרבה כסף.‬
‫הרבה כסף, אחי.‬ ‫-זה אמיתי.‬
‫הרבה כסף, ככה זה אצלנו.‬
‫עישנו מריחואנה וישבנו בפינת הרחוב‬ ‫במשך שעות.‬
‫אהבנו לשבת בפינת הרחוב.‬
‫איך תקדם את עצמך? זה לא רק להיות סוחר.‬
‫"אלך לקנות סניקרס. אקנה לי שרשרת".‬
‫כשרצית לנקוט עמדה, ניו יורק הייתה…‬
‫במיוחד בברוקלין,‬ ‫היית צריך להיות מגניב ומכובד.‬
‫כך הרווחנו כסף משלנו.‬
‫זה אחד הדברים שלמדנו,‬
‫לאנשים כאן אין…‬
‫אין להם מידה שווה של…‬
‫מידה שווה של… איך אנסח את זה?‬
‫אכזריות.‬
‫באותה תקופה, באמת…‬
‫- סי גוטה -‬
‫"או" נכנס לתמונה.‬
‫- "אולי"‬ ‫רולנד יאנג -‬
‫אולי היה הסוחר המקורי.‬
‫אולי לימד את כולם.‬
‫חבר שלי, או.‬
‫סחרנו ביחד.‬
‫כולנו נשרנו מהלימודים בגיל 15 או 14.‬
‫עשינו משהו כמו 6,000 או 7,000 דולר לשבוע,‬ ‫פשוט חיינו.‬
‫הוא וביג היו…‬
‫אי אפשר היה להפריד ביניהם.‬
‫או היה קרוב אליו, הוא היה חברו הטוב ביותר.‬
‫אז "אולי", כפי שקראו לו,‬ ‫אני קראתי לו רולנד…‬
‫בפעם הראשונה שהוא הביא אותי לצד הזה,‬
‫שהיה בפולטון וסנט ג'יימס,‬
‫אז התחלתי לחשוב, "רגע, מה קורה כאן?"‬
‫ובאמת… לא הייתי מודעת לזה, למען האמת.‬
‫אבל הייתי צעירה, בת 14 או 15 באותה עת.‬
‫ביג בן 17.‬
‫או בן 17.‬
‫או קנה הונדה אקורד.‬
‫או קנה אקורד עם פנסים מתקפלים,‬
‫זה היה כאילו שיש לו בנטלי.‬
‫התלהבנו רק בגלל שיש לנו חבר עם מכונית.‬
‫מבחינתו של ביג, כאילו…‬
‫"יש לנו עוד אחים".‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה הקטע, פאפא?‬
‫מה הקטע?‬
‫ערמות של כסף. כן, מותק.‬
‫אתה מבין אותי?‬ ‫-1421 זה סיז?‬
‫כאן.‬ ‫-ליל סיז מתפנק.‬
‫תן לפאפא לעשות את שלו.‬
‫איכות קולומביאנית.‬
‫יו, הלכנו.‬ ‫-תראה את החבר שלך.‬
‫אני לא רואה אותו, מותק.‬ ‫-טאנג טאנג!‬
‫צ'יקו, מותק!‬ ‫-אנחנו הולכים.‬
‫נו כבר.‬
‫אנחנו מחכים לך ואתה משחק ב"תינוקות".‬ ‫-תן לו להתייפייף.‬
‫הוא מזמן לא היה יפה, אל תפריע.‬ ‫-הייתה לי מישהי.‬
‫במשך המון זמן, כשהוא שר בסגנון חופשי‬ ‫הוא אמר "ג'וניור מאפיה".‬
‫אז בהתחלה,‬
‫לאף אחד לא היה מושג. אמרנו, "יו,‬
‫מי זה ג'וניור מאפיה?" הוא אמר, "זה אתם".‬
‫ג'וניור מאפיה, מותק!‬
‫"פעם מכרתי סמים בקאדילק‬
‫"היום אני על הבמות‬
‫יש לי ערמות של כסף‬
‫אקדחים בחנות‬
‫נשקים בשקית"‬
‫בנינו דמויות. ביג המציא את "ג'וניור מאפיה"‬
‫נתן לכל אחד דמות ושם,‬
‫וכתב את רוב השירים.‬
‫לכריסטופר ואלאס הייתה שנה נהדרת.‬
‫הוא היה שאפתן ומגניב,‬
‫הוא היה מאוד אינטליגנטי, ו…‬
‫עם כישרון הכתיבה שלו,‬ ‫הוא בטח היה מסדר לכולם…‬
‫אלבום ראשון של זהב או פלטינה,‬
‫אם הם היו מוכנים להשקיע בעבודה לשם כך.‬
‫כדי להיות בג'וניור מאפיה‬ ‫אתה חייב להיות חבר.‬
‫הם חברים שלי.‬ ‫אנחנו מכירים מאז שהיינו ילדים.‬
‫עשינו הכול ביחד.‬
‫אנחנו מאותה שכונה, אז…‬
‫צריך לוודא שכולם מסודרים.‬
‫בויה!‬
‫אנחנו באוטובוס.‬
‫איזה סירחון. חום אימים באוטובוס המזוין.‬
‫כולם מתבשלים.‬
‫אנחנו גוססים, בנאדם.‬ ‫-כולם מתבשלים.‬
‫איפה אחי?‬
‫אנחנו מתבשלים במקום הזה.‬ ‫-חם לך?‬
‫לעזאזל, בנאדם.‬
‫באתי לברך אותך, בנאדם.‬
‫זה מה שאתה צריך.‬ ‫-טוב.‬
‫לא אשאיר אותך דפוק.‬ ‫-בוא תתקרר, תראה למצלמה.‬
‫טוב, חם. נורא חם באוטובוס הזה.‬
‫סי במיטה.‬
‫הוא דאג לצעירים, כאילו, "טוב, אני…‬
‫אראה להם את הדרך הנכונה".‬
‫היינו חשובים לו.‬ ‫העיקר שלא נהיה ברחוב, אתה מבין?‬
‫החיים שלי היו בין שדרות וושינגטון‬ ‫ושדרות גראנד, וזה.‬
‫זה כור ההיתוך שלי.‬ ‫חשבנו שכך זה יישאר כל חיינו.‬
‫ברחוב פולטון, שם כולנו בילינו‬ ‫והעברנו את הזמן,‬
‫היינו כמו…‬
‫מבקרי היפ־הופ מטעם עצמנו. אני, הוא, או.‬
‫ישבנו והתווכחנו כל היום.‬
‫לכל אחד מאיתנו היה ראפר מועדף.‬
‫אני אהבתי את קיי.אר.אס 1.‬
‫או אהב את ראקים.‬
‫ביג אהב את ביג דדי קיין.‬
‫תמיד ניתחנו את הזרימה שלהם,‬ ‫את החריזה, דברים כאלו.‬
‫זה לא היה "אעשה מוזיקה יום אחד‬ ‫ואהיה ראפר", זה לא היה ככה.‬
‫הילד מצייר טוב.‬ ‫-כן, מה שתגיד.‬
‫באותה תקופה לא הגעתי לפולטון הרבה.‬
‫הוא החל להתמקד ברווח כספי.‬
‫הפטיפונים שלי העלו אבק.‬
‫הוא אפילו לא חשב על מוזיקה.‬
‫הוא התעסק רק בכסף וניסה לסחור יותר.‬
‫להגביר את הזרימה.‬ ‫להפוך את רחוב פולטון לעסק משגשג.‬
‫כשאתה צעיר, זה כיף לרגע, אבל…‬
‫כשהעניין מתחיל להכביד עליך, זה מלחיץ.‬
‫אתה לא עושה את הדבר הנכון. כלומר, כל אזרח…‬
‫היה חושב שהמעשה הנכון‬ ‫הוא להסגיר אותך למשטרה.‬
‫אז ביג נדפק. לאימו הייתה עבודה.‬
‫לא באמת הבנו מה חשוב באותה תקופה.‬
‫אימי לא באמת יודעת הכול על הכול.‬ ‫אתה מבין אותי?‬
‫לא ידעתי מה הוא עושה. הוא אמר שהוא עובד,‬
‫והאמנתי לו.‬
‫כשהוא התחיל להסתובב ברחוב פולטון‬
‫והצטרף לעבריינים,‬
‫לא הייתי מרוצה. בהתחלה יכולתי לומר לו,‬
‫"בוא הביתה", והוא בא אחריי.‬
‫אולי למשך שנה, כשהייתי חוזר מהופעות.‬
‫ואז…‬
‫החלק הזה נגמר.‬
‫כל מה שחשבתי, זה…‬
‫אלו בחורים בגילו,‬
‫והוא מתחבר אליהם.‬
‫הוא הכניס כסף לכיסו.‬
‫זה הופך לאפשרות…‬
‫והוא בחר באפשרות הזו.‬
‫היה לנו קראק על צלחת.‬
‫ביג נהג להשאיר את זה בחדרו,‬
‫כדי להתייבש ליד החלון.‬
‫הוא הניח אותו לשעתיים כדי להתייבש.‬ ‫כשחזרנו הביתה,‬
‫גברת ואלאס ניקתה את חדרו.‬
‫כשהוא חזר הביתה היא צעקה עליו, "יו…‬
‫למה השארת פירה תפוחי אדמה בצלחת?"‬
‫היא זרקה את זה לפח.‬
‫היא חשבה שמדובר בפירה שנשכח לכמה ימים,‬
‫אבל אלו היו סמים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫המנוול הזה.‬
‫לא ידעתי. אני לא יודעת אם אפשר‬ ‫לכעוס כך על איש מת.‬
‫כעסתי על הבן שלי.‬
‫בגלל התקרית הזו.‬
‫זה הלם.‬
‫זה היה הלם עצום.‬
‫זה אומר שהוא הכניס את זה לבית שלי.‬
‫הוא זלזל בכבוד הבית שלי.‬
‫זה לא היה בני. זה לא הבן שרציתי.‬
‫לא היה לה סיכוי לעצור אותי.‬
‫אמרתי לה שאפסיק ולא אתעסק בזה יותר.‬
‫היא זרקה אותי מהבית…‬
‫אבל הייתי חוזר ואומר שהפסקתי,‬ ‫ועדיין עשיתי את זה.‬
‫"אני בן 13‬ ‫במריחואנה ובאלכוהול אני טבוע‬
‫בסמים שקוע‬
‫לא רוצה בפוטבול להיות תקוע‬ ‫בגיל 16 להסתכן בטחול קרוע‬
‫לשמוע מאמן צועק זה חלום גרוע‬
‫אני רוצה להצליח‬
‫את הכסף להרוויח‬
‫את הלימודים מזניח‬ ‫כי את הזרימה זה מבריח‬
‫אימא אמרה לי להתבגר להתאפס על עצמי‬
‫לפני שאהרוס את עצמי‬
‫אזלזל בעצמי‬
‫לוותר על הסמים? לא, אין סיכוי‬
‫פני צלקת, מלך ניו יורק‬ ‫בשבילי זה ראוי"‬
‫כשביג התחיל לסחור, הוא נכנס עמוק פנימה.‬
‫ביג רצה להיות המנהיג.‬
‫לאו היו בני משפחה‬
‫שעשו…‬
‫דברים גדולים בעולם הסמים.‬
‫אולי, שהיה מוכר בתור "או הגדול"…‬
‫- אולי וכריסטופר ואלאס -‬
‫הוא עבד אצל הדוד שלו.‬
‫"איי גוד".‬
‫משפחת באזמור גרה בבראונסוויל‬
‫ולא התעסקת איתה.‬
‫הם היו כמו מנהיגים שמתארים אותם בסיפורים,‬
‫"המילה האחרונה היא שלהם"?‬ ‫המילה האחרונה הייתה שלו.‬
‫בראונסוויל זה חלק מברוקלין,‬ ‫אומרים שזו השכונה הקשה בברוקלין.‬
‫אתה יודע, שכונת פשע.‬
‫באותה עת, בראונסוויל, מזרח ניו יורק,‬ ‫הייתה שיאנית אירועי הרצח בניו יורק.‬
‫אני חושב שבאותה שנה,‬ ‫ניו יורק הייתה שיאנית אירועי הרצח בארץ.‬
‫או היה פרחח מפונק,‬
‫כי הדוד המזוין שלו היה המנהיג,‬
‫והוא ידע שאף אחד לא ייגע בו.‬
‫הוא היה טיפוס נוראי…‬
‫הוא היה טיפוס איום ונורא.‬
‫כשביגי עבר לצד שלנו כדי לדפוק את או,‬
‫הוא תמיד שר.‬
‫הייתה לו זרימה מעולה.‬
‫הקטע שלו היה,‬
‫"אני לא חייב להיות הכי יפה.‬ ‫אני לא חייב להיות הכי בכושר.‬
‫אני מרשים בבדיחות שלי,‬ ‫אני מרשים בכישורים חברתיים".‬
‫הוא תמיד ניסה את הקטע הזה עליך.‬ ‫"יו, תקשיב לזה".‬
‫או עשה כל מה שאפשר כדי להצטרף לביגי.‬
‫אולי תמיד חשב,‬
‫הוא תמיד ניסה למצוא את הצעד הטוב הבא.‬
‫לביג כבר היה עניין עם ממדי גופו.‬
‫הייתה לו עין עצלה, אז…‬
‫אנשים לעגו לביג מאז שהיה קטן.‬
‫ביג היה חסין לזה,‬
‫אבל באותה עת,‬
‫ביג לא רצה לטפח תקוות‬
‫כדי שלא ינפצו את התקוות שלו.‬
‫החלום להיות ראפר התפוגג,‬
‫והפך לחלום או להתמקדות בסחר בסמים.‬
‫אז רולנד דחף אותו,‬
‫כאילו, "אתה תצליח".‬
‫אני זוכרת שהוא היה אומר שכשהוא יצליח,‬
‫כולנו נצליח.‬
‫- שנת 1991‬ ‫כריסטופר בן 19 -‬
‫תזמון הוא הכול, אבל ביום המסוים ההוא…‬
‫- 27 במאי 1991 -‬
‫זה חלק מהסיפור. בהחלט.‬ ‫לכן אנחנו מדברים על כך.‬
‫ביג הלך על בדפורד וקווינסי איתי.‬
‫השכונה שלי הייתה קשה יותר.‬
‫ואתה יודע, זה היה…‬
‫זה היה שונה.‬
‫פיפטי גראנד היה בצד שלי,‬
‫הוציא את הרשמקול שלו לבדפורד,‬
‫עושה מסיבות רחוב, מוציא את הסט שלו.‬
‫אני הגשר מ…‬
‫ביג לפיפטי גראנד.‬
‫די רוק היה איתנו בשדרות בדפורד.‬
‫כולנו סחרנו בבדפורד.‬
‫יום אחד הוא אמר,‬ ‫"אני רוצה להכיר לך בחור".‬
‫באמת.‬
‫אמת על בטוח.‬
‫שם הראפ המקורי שלו היה "אם.סי קווסט".‬
‫אבל בבדפורד הוא היה ביגי.‬
‫אבל בקרב בין ביג ופרים,‬
‫- "סופרים"‬ ‫ויליאם טרוי מקלון -‬
‫פרים לקח מיקרופון.‬
‫היה קרב.‬
‫"יו, עוף מכאן, רד לי מהזין‬ ‫אתה נראה כמו ראפר‬
‫אבל אתה בעצם כלבה‬
‫פושע של מילים…"‬
‫כשפרים עשה ראפ בפני ביג,‬
‫החזקתי במפית לבנה, או משהו.‬
‫עטפתי בה את ידי, כי לא ידעתי מה קורה.‬
‫אנחנו לא מכירים אותו, יש לו דיבור מלוכלך.‬
‫הסתכלתי עליו, "אני אמור להכות אותו?"‬
‫ענק שחור. אתה פוחד?‬
‫אל תפחד.‬
‫גם אם מסתכלים על הקרב בין ביגי לפרים, זה…‬
‫אתה פרים, הגובה שלך הוא 1.62 מ' בערך.‬
‫אתה על המיקרופון, הקול שלך גבוה,‬
‫ולא… זה נשמע דק.‬
‫ביג מתנשא מעל הקירח הקטנטן שרוקד לו…‬
‫נראה כמו טיפש. ביג בא אליו, אתה יודע…‬ ‫עם נוכחות.‬
‫אני לא יודע אם ביג הבין‬ ‫את השורשים הג'מייקנים שלו.‬
‫רק את ההיסטוריה של התקליטנים מג'מייקה,‬
‫ממה שנקרא "לפטפט במיקרופון".‬
‫ההתרברבות…‬
‫…בנוכחות המיקרופון, הייתה חשובה.‬
‫לביג היה את זה.‬
‫זה בידל אותו מרפארים אחרים ברחוב,‬ ‫הנוכחות הזו במיקרופון.‬
‫אני מנסה לעשות את השירים‬
‫הכי קשים שיש.‬
‫אני רוצה להיות האם.סי הכי חזק.‬
‫אני מנסה לשמור על הרמה הזו.‬
‫"בד־סטיי, ברוקלין, משם הגעתי במהירות‬
‫השירים שלך הם חרא ויש לך עצירות‬
‫רבים חיכו לאחיהם הכבד‬
‫מרחוב פולטון‬
‫שישיר בקצר פאנקי‬
‫אני משעה אם.סי כמו בתיכון‬
‫מעיף תלמידים מסביב לשעון‬
‫יריבים, תלמידים, אבל אני המנהל‬
‫קשה נגדי, אני בלתי מנוצח‬
‫החבר'ה רוצים לדעת איך החיים שלי טובים‬
‫עושה כסף ומעשן מקטרות קראק‬
‫שם עליך זין, אני מתחבר‬ ‫נותן כיפים לכל חבר‬
‫שר שירים במקום לכוון שעון מעורר‬
‫כן, זה אני, הביי.איי.ג'י‬
‫מנצח בכול תחרות מאז גיל 13‬
‫פעם גנבתי בגדים ונחשבתי לגנב‬
‫עד שהתחלתי לסחור ברחוב פולטון.‬
‫שותה קצת הנסי‬ ‫מעשן ג'וינט או שניים, שלושה, ארבעה‬
‫נותן מופע חי, 'גרנטיד רו', חתיכת דפוק"‬
‫כשביג הגיע לבדפורד‬ ‫וראו מה הוא עשה עם המיקרופון,‬
‫איש לא רצה לגעת בו.‬
‫היו שם הרבה ראפרים,‬
‫אבל בשדרה, ביג היה מס' 1.‬
‫לחיות בפסגה.‬
‫הרגשתי תחושת גאווה.‬
‫ביג לא היה מהשדרה הזו.‬
‫זה הבחור שאני הבאתי לכאן.‬
‫הוא סוחר, מעשן, שותה.‬
‫עושה את הדברים שאנחנו עושים. אתה מבין?‬ ‫הוא כמונו וגם עושה ראפ.‬
‫אז היה לי יתרון על כולם.‬
‫הם חזרו הביתה.‬
‫או ניסה להגיד לו,‬
‫"אתה צריך לעשות דמו.‬
‫ניקח את זה ל'דף ג'אם'".‬
‫לקחנו בירות ומריחואנה.‬
‫לקחנו אותו למרתף.‬
‫היה לנו פטיפון, מערבל אותות, רשמקול.‬
‫והמרתף היה מוקף בבקבוקי "אולד אינגליש".‬
‫זהו בערך.‬
‫"החבר'ה רוצים שביג יעשו קלטת דמו"‬
‫הוא ידע מה הוא רוצה. כל זה היה חדש לי.‬
‫הוא אמר, "תעצור כאן. קח את התקליט הזה.‬
‫שים אותו, תנגן מנקודה מסוימת ותחזור לקצב".‬
‫עשיתי כדבריו.‬
‫אני והתקליטן שלי, פיפטי,‬ ‫היינו בשדרות בדפורד‬
‫עשינו קלטות וכל זה.‬
‫והוא הקליט את כל מה שעשינו.‬
‫כל דבר. בכול פעם שאלתרנו בסגנון חופשי,‬ ‫הוא פשוט הקליט את זה.‬
‫היו לו שבע או שמונה קלטות.‬
‫זה לקח לנו בערך שעה. פחות משעה.‬
‫אפילו פחות.‬
‫הכול היה בטייק אחד?‬ ‫-כן.‬
‫"זו האמת, אני מפיונר‬
‫אני מזיין אותן ואז זורק אותן‬
‫אני דופק אותה מאחור ואז שוכח‬ ‫וזה רק משתבח‬
‫בי.איי.ג'י הן האותיות"‬
‫הצעד הבא: מיסטר סי.‬
‫כאן אני נכנס, מה?‬ ‫-כן.‬
‫באותה תקופה התכוננתי לצאת‬ ‫למסע הופעות עם ביג דדי קיין.‬
‫פיפטי גראנד סיפר לי על הדמו,‬
‫של בחור בשם ביג מרחוב פולטון.‬
‫האזנתי לו ועף לי המוח.‬
‫הרבה ראפרים בתחילת שנות ה-90,‬
‫הרבה אנשים עדיין נשמעו כמו קיין וראקים.‬
‫אבל דפוס החריזה של ביג,‬
‫נשמע מתקדם בהרבה מכל מה ששמעתי.‬
‫"רוצח במיקרופון, עושה מהומות להמונים‬
‫בי.איי.ג'י במיקרופון, תקראו לקברנים‬
‫תקבעו פגישה או ריאיון‬
‫כי אתם יודעים מה 'ביג מן' יעשה בביטחון"‬
‫זה היה שונה ממה ששמעתי באותה תקופה.‬
‫אמרתי לפיפטי וביגי לתת את זה‬ ‫למאטי סי ב"דה סורס מגזין".‬
‫ביג מייד אמר לי, "אתה יודע,‬ ‫אל תבטיח לי שום דבר, בנאדם.‬
‫אל תגיד שתעשה משהו,‬ ‫אם לא תוכל לעשות אותו".‬
‫אמרתי, "לא. נשלח אותו למאטי‬ ‫ונראה מה יקרה".‬
‫- "מאטי סי" מתיו קפולונגו‬ ‫"דה סורס מגזין" -‬
‫בשנים 1991 ו-1992, "דה סורס"‬ ‫היה ה"רולינג סטון" של ההיפ־הופ.‬
‫"חדש ומבטיח" היה מדור‬
‫שבו הצגנו כישרון חדש, פעם בחודש.‬
‫אמנים שזכו להצלחה בזכות "חדש ומבטיח"‬
‫הם מוב דיפ, קומון, די.אם.אקס.‬
‫ב"דה סורס", זה היה מגניב.‬
‫זה היה חלומו של כל ילד.‬ ‫רצית להיות באור הזרקורים ולהתפרסם.‬
‫חמש או עשר השניות הראשונות,‬
‫היו כל מה שהייתי צריך לשמוע.‬
‫מאטי אמר, "יו, אנחנו רוצים להציג את הדמו‬ ‫ב'חדש ומבטיח'".‬
‫צריך לעשות צילומים.‬
‫שכרתי את הצלם שעשה את עטיפות האלבומים‬ ‫של ביג דדי קיין ושלי.‬
‫הוא צילם את פיפטי גראנד וביגי‬
‫בפינת בדפורד וקווינסי.‬
‫זה היה עניין גדול. כל השכונה דיברה על זה.‬
‫"ראיתם את ביג ב'חדש ומבטיח'?‬
‫זה חבר שלי! אלוהים!" הם השתגעו.‬
‫אני חושב שזה לחץ לו על הכפתור,‬
‫"טוב, אני אשקיע בזה.‬
‫כולם מעניקים לי תשומת לב,‬ ‫מאטי סי וכולם שמו אותי ב'דה סורס', ו…‬
‫אולי אצליח בתור ראפר".‬
‫כשקיבלתי טלפון מפי דידי,‬ ‫"פאפי" באותה תקופה…‬
‫"יש לך חומר חדש?" הבאתי לו את הקלטת.‬
‫כששמעתי את זה…‬
‫אמרתי…‬
‫"מה לעזאזל?"‬
‫אמרתי…‬
‫אמרתי, "תודה, אלוהים.‬
‫האם.סי הזה הוא אחד הגדולים ששמעתי".‬
‫זו התקופה של אל אל קול ג'יי,‬ ‫כולם צריכים להיות סקסיים.‬
‫עור בהיר, פנים יפות, שפתיים מבריקות.‬
‫השפתיים של ביג היו מעט סדוקות,‬
‫הוא נראה כמו סוחר סמים מהרחוב.‬
‫התקשרתי למיסטר סי,‬
‫הוא הסתובב בברוקלין והכיר את כולם.‬
‫הייתי מהארלם, לא יכולתי פשוט לחצות את הגשר‬
‫להסתובב בשכונות ולחפש את ביגי.‬
‫החבר'ה מהארלם תמיד היו נוצצים,‬
‫מבריקים.‬
‫ואנחנו מבד־סטיי…‬ ‫-ברוקלין המלוכלכת.‬
‫אתה יודע, אנחנו… זו שכונת פשע.‬
‫לא הכרתי את ברוקלין,‬
‫הכרתי את הארלם.‬
‫אף אחד לא הלך לבד־סטיי, כי ישדדו אותך.‬
‫הפגישה הראשונה הייתה איתי,‬
‫ועם ביגי ופאף.‬
‫לא אשכח שזה היה יום חורפי.‬ ‫איני זוכר באיזה חודש, אבל זה היה בחורף.‬
‫שנינו לבשנו מעילים, היה קר.‬
‫עלינו למעלה אל פקידת הקבלה.‬ ‫"באנו לפאף". נכנסנו למשרד שלו.‬
‫ברגע שהתיישבנו…‬
‫פאף ביקש מביג להתחיל לשיר.‬ ‫הוא אמר, "תתחיל לשיר עכשיו".‬
‫היות שהדמו היה מצוין,‬
‫כמעט לא האמנתי שהוא יכול להיות כל כך טוב.‬
‫אני רואה שהוא בוסר כשהוא מאלתר מולי,‬
‫אבל עדיין… זה נהדר. זה כמו…‬
‫אלו 48 בתים של אש טהורה.‬
‫אז אמרתי לו, "אתה יודע…‬
‫אוכל להוציא תקליט.‬ ‫אני רוצה להוציא לך תקליט בקרוב".‬
‫הוא בא בוקר אחד.‬
‫הייתי במיטה, הוא כרע לצדי ואמר לי…‬
‫"אימא, אלו החיים שלך".‬ ‫ממש ברצינות. שיחה רצינית מאוד.‬
‫"את יודעת, את מורה. את בבית הספר.‬
‫את מלמדת, את מאושרת.‬
‫את רוצה שאהיה מאושר?"‬ ‫"כן".‬
‫הוא אמר, "אימא…‬
‫זה מה שאני אעשה כדי להיות מאושר".‬
‫"ומי יעזור לך, כריסטופר?"‬
‫הוא אמר, "יש…‬
‫בחור בשם פאפי", הוא אמר.‬
‫"פאפי", לעזאזל.‬
‫המפיק הראשון שהצמדתי לביג היה איזי מו בי.‬
‫- "איזי מו בי" אוסטן הארווי ג'וניור‬ ‫מפיק מוזיקלי -‬
‫ביום ההוא, המנהלת שלי באותה עת,‬
‫היא אמרה, "אני רוצה שתלך לפגישה…‬
‫עם אנדרה הארל ופאפי,‬
‫עם אמן חדש, ביגי סמולס.‬
‫גיליתי שהוא גר לא רחוק.‬
‫גרתי בקלינטון, בין גייטס וגרין.‬
‫זה מעבר לפינה,‬
‫שלושה בלוקים משם, ומעבר לפינה.‬
‫עבדתי על הפסקול של "הוז דה מאן",‬
‫אז היה לי יתרון.‬
‫השיר שלו בסרט וזה ענק, כי…‬
‫לסרט יש סיבה לקדם ולשווק את השיר.‬
‫יום אחד, כשבאתי לפולטון,‬
‫הוא וג'וניור מאפיה, הם היו…‬
‫הסתובבו בשדרה ועשו את הקטע שלהם.‬
‫אמרתי, "יו, ביג, יו… יש לי שיר, בנאדם.‬
‫בוא תשמע משהו, תיכנס למכונית".‬
‫השמעתי לו את "מסיבה ובולשיט".‬
‫מה קורה, ביגי? לעזאזל, בחור.‬
‫ביגי זה רק "מסיבות ובולשיט".‬
‫"מסיבה ובולשיט".‬ ‫-הכול קול.‬
‫אמרתי לו שיש לי רעיון‬
‫איך להרים את השיר.‬
‫- המשוררים האחרונים -‬
‫הוא אהב את זה.‬
‫- ביג‬ ‫"מסיבה ובולשיט" -‬
‫"מסיבה ובולשיט" היה השיר הראשון‬ ‫שהקלטנו יחד, ו…‬
‫זו קלאסיקת היפ־הופ,‬
‫זה הוציא אותו למסע של כותב שירים‬
‫שכתב שירים עם אווירה קולנועית.‬
‫התהליך הזה הוליד את הסאונד שלנו.‬
‫"מסיבה ובולשיט"‬ ‫הוא ההיכרות הראשונה עם ביגי‬
‫שהעולם מקבל.‬
‫בשעות היום לא השמיעו ראפ ברדיו,‬ ‫השמיעו רית'ם אנד בלוז.‬
‫ביג התפוצץ! בום! בעט בכול הדלתות.‬
‫- 24 במאי 1992 -‬
‫אהבתי את זה.‬
‫פעם עמדנו בפינה ו…‬
‫ארבע או חמש מכוניות חלפו שם‬ ‫ובכולן שמעו את"מסיבה ובולשיט".‬
‫זה לא בסדר. אם אנחנו ברדיו,‬ ‫למה אנחנו עדיין בפינת הרחוב?‬
‫זו הייתה המתנה ארוכה,‬
‫אפילו אחרי שחתמתי על החוזה. אתה מבין?‬
‫פאף אמר, "מה עם החוזה?"‬
‫"זה מגיע".‬ ‫"טוב, אז אסחר בינתיים".‬
‫יו, פאף היה הראשון שאמרתי לו את זה.‬
‫"החוזים יגיעו ותקבל כסף".‬
‫אמרתי, "יו, הכול בסדר.‬ ‫בינתיים אתעסק בקטע שלי.‬
‫אתה מבין? כשתהיה מוכן, תודיע לי".‬
‫למרות שאמרתי לו את זה,‬ ‫בסוף היום חזרתי לדירה שלי בג'רזי…‬
‫והוא היה בברוקלין ולא ידע איך הוא יאכל.‬
‫הוא התחיל להסתיר את זה ממני.‬
‫"מה אתה רוצה, אחי?‬
‫איך תרצה להתנהג?‬
‫מקווה שתתנהג יפה‬ ‫כי אני אוהב לראות חבר'ה מתים‬
‫מוחות נוזלים אל הרחובות‬
‫הכומר מטיף, הוא רוצה איש טוב‬
‫שיחק את האיש הרע כשהמבער בידו‬
‫הוא שר עם אלביס כבר מזמן‬
‫שלושה קליעים לראש ושישה לאגן‬
‫תתעסק עם איי גוד ותמות‬
‫בני זונות מטורפים לוקחים מספר מהשמיים‬
‫אני בשיט של המיקס‬
‫שיט של 'קלו קלאקס'‬
‫שיט של הארדקור סקס וטכנולוגיה‬
‫מה אתה רוצה, אחי?"‬
‫לי ולביג תמיד היו,‬
‫שיחות מלב אל לב, אז…‬
‫בתקופה הזו הוא באמת הבין שהוא מסוגל…‬
‫הוא אמר, "יש לי סיכוי טוב לעשות את זה".‬
‫"אחי, אני מקווה, כי…‬
‫אני אלך לכלא, או שמישהו יחסל אותי.‬
‫אני לא יכול להמשיך לשדוד את כולם.‬
‫אני חייב להשתנות". אז היו לנו… אתה מבין?‬
‫שיחות כאלו.‬
‫ראיתי שם את ביג, די רוק וג'וניור מאפיה,‬
‫לא יודע, תמיד תהיתי…‬
‫"יו, הם אי פעם יצאו משם?"‬
‫רציתי להוציא אותם מהבלוק.‬
‫אם זה היה תלוי בי,‬
‫הם לא היו מסתובבים בבלוק.‬
‫כי לא אהבתי את מה שהם עשו,‬
‫הם עשו מה שהם חשבו שהם חייבים לעשות.‬
‫אז הרבה פעמים באתי עם המכונית‬
‫ובלי סיבה, אפילו לא רק בשביל המוזיקה…‬
‫כמובן שיש לי מוזיקה במכונית.‬
‫אבל באתי לאסוף אותם.‬
‫הם הסתובבו בשדרה, נראו במצב לא טוב.‬
‫תראה את השמן הזה רוקד. הוא משהו אחר.‬
‫אמרתי, "בואו לסיבוב".‬
‫נסענו לכל מקום.‬
‫הייתי עולה על הכביש המהיר‬
‫ופשוט נוסע לכל אורכו.‬
‫ובנסיעות האלו…‬
‫הזדמן לי לראות אותו קצת יותר.‬
‫הוא דיבר איתי. הוא סיפר לי שאימו חולה.‬
‫היה לה סרטן השד, ו…‬
‫הוא אמר, "יו, מו, אני אומר לך.‬
‫קשה, בנאדם. קשה עכשיו".‬
‫הוא אמר, "אני חייב להצליח".‬
‫אני ספציפית זוכר שהוא אמר, "יו,‬
‫יו, אם הקטע עם פאף לא יעבוד,‬
‫אני חוזר לרחוב".‬
‫ו…‬
‫לא רציתי שזה יקרה.‬
‫אז מה שיכולתי לעשות,‬
‫זה ליצור את המוזיקה הטובה ביותר‬
‫המוזיקה הכי מעולה שתוכל לקחת אותו…‬
‫ולהרים אותו למעלה, עד לפסגה.‬
‫אז כשעשיתי מוזיקה, זה היה כמו "יו…‬
‫שנינו נסתלק מכאן. נגיע לפסגה".‬
‫"שיט, לאימי יש סרטן‬
‫אל תשאלו אותי למה הלחץ שלי לא קטן‬
‫דברים השתנו"‬
‫כריסטופר, באותה תקופה הוא היה…‬
‫נכנס לאולפן ועבד בלי הפסקה.‬
‫אני לא…‬
‫לא רציתי להלחיץ אותו.‬
‫אבל ראיתי שהוא היה מודאג.‬
‫כי אולי אכנס ונדבר על הסרטן.‬
‫אבל מעולם לא ממש דיברתי על זה.‬
‫כי רציתי שהוא יתקדם בחייו.‬ ‫לא רציתי שהוא יגיד, "אוי, אימא שלי".‬
‫כי אני אהיה בסדר.‬
‫איתה זה שונה, זו אימי. מה אני אמור לעשות…‬
‫כשהיה לה סרטן וכל זה?‬
‫מה אני אמור לומר? "לכי תזדייני!‬ ‫תעשי תה בעצמך!"‬
‫לא, זו אימי, אתה מבין?‬
‫אני צריך לדאוג לאימי.‬
‫יש לה רק אותי. אין כאן מישהו אחר.‬
‫בפעם הראשונה שהלכתי ל…‬
‫- מארק פיטס‬ ‫המנהל של כריסטופר -‬
‫להיפגש עם פאף, הייתי עוזר אישי. עשיתי הכל.‬
‫לביג הייתה פגישה עם פאף ואני זוכר…‬
‫נכנסתי למשרד שלו‬
‫וראיתי בחור גדול‬
‫עם גבו אליי.‬
‫בבגדי הסוואה.‬
‫היה לו קפוצ'ון. הוא הסתובב,‬ ‫היו לו משקפיים כהים.‬
‫אמרתי, "לעזאזל!" הרגשתי את הנוכחות שלו.‬
‫ואנחנו פשוט… התקרבנו.‬
‫אתה יודע, התחברנו.‬
‫אימי מתה כשהייתי בן 15, ו…‬
‫מסרטן. כשגברת ואלאס הייתה חולה,‬
‫ביג היה לחוץ.‬
‫אמרתי לה, "אני אדאג לו. אני מבטיח".‬
‫פגשתי את מארק פעמים רבות והוא אמר לי,‬
‫הוא אמר, "הוא מתעסק בדברים חוקיים".‬
‫אז בטחתי במארק.‬
‫אמרתי, "סליחה? אם ככה,‬
‫אפקיד אותו בידיך".‬
‫עשיתי הכול כדי שהוא יהיה עסוק.‬ ‫אם לקבוע הופעות,‬
‫לקבוע הופעה או שתיים.‬
‫אני זוכר לילה מסוים אחד.‬
‫תאטרון "פול רובסון".‬
‫כן!‬
‫תנו מחיאות כפיים!‬
‫או תמיד עמד לצדו ואמר, "תתרכז בזה, בנאדם.‬
‫זה משהו ששווה להשקיע בו".‬
‫או תמיד עשה את זה.‬
‫או קידם את ביג‬ ‫במועדונים הקטנים שבהם הופענו.‬
‫אני מותש, לעזאזל.‬
‫מייד תגלו איזה בן זונה נמצא כאן.‬
‫ביג היה מעולה.‬
‫כולם השתוללו.‬
‫אנחנו פשוט קופצים.‬
‫החבר שלי הרים לי.‬
‫בכול מקום או ואני היינו ביחד,‬
‫והוא אמר, "תראה,‬ ‫כשחבר שלי יעלה, יהיה מעולה.‬
‫לא נצטרך לסחור יותר, אני אומר לך".‬
‫חזרתי מהעבודה.‬
‫ראיתי את כריסטופר בחוץ.‬
‫הוא אמר, "אימא.‬
‫תנחשי מה?"‬
‫אמרתי, "מה?"‬ ‫"אולי נורה".‬
‫"מה זאת אומרת? הוא בבית חולים?"‬
‫הוא אמר, "לא, אימא. אולי מת".‬
‫יש דברים שקשורים לעיקרון.‬
‫- שני הרוגים וארבעה פצועים בברוקלין -‬
‫ויש דברים שקשורים לנאמנות.‬
‫כשאתה איש של עקרונות…‬
‫ואדם שנאמן לקוד של כבוד‬
‫ומישהו מפר את הדברים האלו…‬
‫קורים דברים קשים ו…‬
‫המוות של או…‬
‫- פארק פלייס פינת שדרות סרטוגה -‬
‫לא היה קשור לכסף.‬
‫זה היה קשור לעקרונות.‬
‫איי גוד נכנס לחנות עם קפוצ'ון, ואז…‬
‫הדוד ירה באחיין‬
‫ובעלי החנות השיבו אש.‬
‫כך הדוד נורה ונהרג.‬
‫זה אזור מלחמה, המצב נורא. אתה מבין?‬
‫- לורנזו פינקסטון‬ ‫שכן -‬
‫היו סמים בשנות ה-60 וה-70,‬
‫אבל הקראק, בנאדם,‬
‫זה כמו פיצוץ של הר געש.‬
‫אז לא הופתעת מהירי היום?‬
‫לא. זה עניין שבשגרה.‬
‫גופות בכול מקום.‬
‫איבדנו את החבר שלנו, או.‬
‫או נרצח.‬
‫סואיף בכלא.‬
‫מהחבורה המקורית מהשדרה‬ ‫נשארנו רק אני וצ'יק.‬
‫זה הכול.‬
‫אתה מרגיש בר מזל, כי נועדת לשרוד?‬
‫בטח כשאו נרצח, כי הייתי אמור להיות איתו.‬ ‫אתה מבין?‬
‫כשהודיעו לי שהוא נרצח, זה טלטל אותי.‬
‫אתה מבין?‬
‫כרגע רחוב פולטון מביא מזל רע.‬
‫אם תעשה משהו בפולטון…‬
‫זה יהיה מוצלח בהתחלה.‬
‫זה ייראה טוב במשך זמן רב,‬ ‫אבל תאמין לי, מתישהו זה ישתבש.‬
‫ככה זה בפולטון. זה טאבו.‬
‫אז רציתי לצאת מזה בשביל החבר שלי, אני לא…‬
‫אני לא רוצה להסתכן ולהגיע למקום שלו.‬ ‫זה לא מה שהוא רוצה, אז אעשה זאת למען אולי.‬
‫אעשה את זה למען האנשים שלי,‬ ‫אעשה משהו כדי שנצא מהשכונה.‬
‫"מי זה, לעזאזל?‬
‫ב-5:46 בבוקר שולח לי הודעה‬
‫נורא מוקדם ואני מפהק בתדהמה‬
‫מנגב את העיניים הקרות‬
‫למה מי זה יכול להיות?"‬
‫הכול השתנה. הגישה שלו באולפן,‬ ‫איך שהוא כתב שירים.‬
‫כאילו, "אני עושה אלבום, זה אמיתי".‬
‫זה רגע האמת.‬
‫האלבום נקרא "מוכן למות".‬
‫זו ערמה של דברים שקרו בחיי.‬
‫"אני מוכן למות ואיש לא יכול להציל אותי‬
‫זין על העולם, זין על אימי וחברתי‬
‫החיים שלי סבוכים כמו תלתלים,‬ ‫אני מוכן למות"‬
‫לקראת סוף הבית הראשון, השורה הזו…‬
‫"זין על העולם, זין על אימי וחברתי‬
‫החיים שלי סבוכים כמו תלתלים,‬ ‫אני מוכן למות"‬
‫הוא יצא מתא ההקלטות.‬
‫אמרתי, "יו, שמת לב שאמרת‬ ‫ששמת זין על האימא שלך?"‬
‫הוא אמר, "יו, אני לא מוכן למות. זה רק…‬
‫זו הקצנה של התחושה שלי, בנאדם.‬
‫כאילו, כמה זה רציני מבחינתי כרגע".‬
‫הוא פשוט אמר, "יו…‬
‫פאק, אם אמות, לא יהיו לי דאגות.‬
‫אוכל פשוט לנוח, אם בגן העדן או בגיהינום.‬
‫פשוט אשכב לנוח.‬
‫לא אצטרך לדאוג לבעיות.‬
‫זה מה שרציתי. לא רציתי להתאבד.‬
‫רק אמרתי שעדיף לי להיות מת.‬
‫אנחנו נכנסים לחדר הכותבים.‬ ‫-תדליקו מזגן?‬
‫הוא צריך מזגן, הבחור הגדול.‬ ‫הבחור הגדול מזיע הרבה.‬
‫זין על אנשים אחרים. איזה בן זונה מלוכלך.‬
‫זה אחד הדברים הגדולים ב"מוכן למות",‬
‫הקשר עם פאף.‬
‫אני משווה את זה ליחסי עבודה,‬
‫של במאי קולנוע נהדר ושחקן נהדר.‬
‫למשל, קופולה ופאצ'ינו.‬
‫למשל, סקורסזה ודה נירו.‬
‫הם עובדים צמוד זה לזה בשיתוף פעולה מלא.‬
‫הרעיון שלי ביצירת תקליטים‬ ‫זה להפוך סרטים לשירים.‬
‫אני רוצה שתעצמו עיניים‬ ‫ולא משנה איפה אתם, אוכל‬
‫להעביר אתכם לג'יפ לנד־קרוזר בברוקלין.‬
‫אני רוצה שתריחו את הרחוב, תרגישו את הלהט,‬ ‫אתם יודעים.‬
‫אני רוצה שתרגישו את זה.‬
‫ביקרתי אותו בביתו מדי יום‬ ‫בהקלטת "מוכן למות", כי…‬
‫גרתי כמה בלוקים ממנו‬ ‫ועברתי ליד ביתו בדרך לרכבת.‬
‫אז התקשורת בינינו הייתה האזנה למוזיקה.‬
‫דברים של ג'רו דה דמג'ה, "וו־טאנג".‬
‫"דה כרוניק" היה, אתה יודע,‬
‫התקליט שהכי נתקע לו בראש.‬
‫יצאו תקליטים טובים‬
‫לאורך כל תקופה.‬
‫אבל בתחילת שנות ה-90‬ ‫ניו יורק הייתה קצת משעממת.‬
‫אנשים הוציאו פחות להיטים.‬
‫אחרים תפסו את הכדור ורצו איתו,‬
‫ולפעמים הלכו יותר רחוק מכפי שעשינו כאן,‬ ‫בניו יורק, מרכז העניינים.‬
‫החוף המערבי הגיע והתחיל להפציץ.‬
‫אמרנו, "אלוהים".‬
‫לא ניסינו ליצור את "דה כרוניק"‬ ‫של החוף המזרחי,‬
‫כבר עשינו את "מוכן למות",‬ ‫אבל זה גרם לנו לחפור עמוק יותר.‬
‫לכן המוזיקה מהמערב הייתה חזקה בהרבה,‬
‫כי היו להם סרטים כמו "החבר'ה מהשכונה"‬
‫שמספר את האמת על העיר שלהם.‬
‫זה מה שאני רוצה לעשות,‬
‫כדי שכולם ידעו איך זה כאן.‬
‫אפשר להאזין למוזיקה‬ ‫ולראות קשיים אמיתיים מחיי היומיום.‬
‫יש אמנים שחייבים לשכנע אותם‬ ‫לחלוק את האמת שלהם,‬
‫לחלוק סיפורים על חייהם.‬
‫כבר מההתחלה, הוא…‬
‫הוא עושה ראפ‬
‫ותמיד עשה ראפ, כאילו שאין לו מה להפסיד.‬
‫"מוכן למות" הוא אלבום לא קל.‬
‫אתה יודע, כל מה שהוא מייצג,‬ ‫מהשיר הראשון ועד לשיר האחרון שבו אתה שומע…‬
‫ניסיון התאבדות.‬
‫אתה שומע מישהו שהגיע למצב כל כך קשה‬ ‫שהוא פשוט אומר נואש.‬
‫"נשבע באלוהים, בא לי לחתוך ורידים‬ ‫ולגמור עם הבולשיט הזה"‬
‫כל האלבום זעזע אנשים ככה.‬
‫"די, אחי.‬ ‫-נמאס לי משקרים של חבר‬
‫נמאס לי מבחורות במשבר‬
‫למען האמת, נמאס לי לדבר.‬ ‫-יו, ביג, תירגע!‬
‫יו, ביג…"‬
‫אז מה לצפות מהאלבום שלך?‬
‫זה דומה ל"מסיבה ובולשיט"?‬
‫לא. נגמר הקטע השמח.‬
‫נאלצתי לעשות שיר שמח,‬ ‫כי זה היה סרט שמח.‬
‫אני הארדקור. כמו ברחוב.‬ ‫אני פושע. פושע לתמיד.‬
‫הייתי עדיין עמוק ברחוב, אז הייתי…‬
‫אתה מבין? תמיד היה ספק שזה לא יקרה.‬
‫כולם רצו את זה, אבל זה היה…‬
‫"בואו לא נתלהב מאיזה דבר‬ ‫שאנחנו יודעים שלא יקרה לנו.‬
‫דברים כאלו לא קורים לנו."‬
‫אני חושבת שכריסטופר רצה להתעסק‬
‫בדברים הלא חוקיים שהוא עשה…‬
‫ולנסות מוזיקה. אם המוזיקה תצליח…‬
‫"טוב, אוותר על זה ואתמקד במוזיקה.‬
‫אם המוזיקה לא תצליח, הלו, אני אעשה את זה".‬
‫- ג'אן ג'קסון‬ ‫חברתו של כריסטופר -‬
‫ג'אן ביקרה בבית.‬
‫לפי מה שהבנתי, היא הייתה החברה שלו.‬
‫לפתע הם נפרדו.‬
‫אז אם אני אכפיל שם…‬
‫הוא היה באולפן, אבל חזר הביתה.‬
‫הוא אמר, "אימא…"‬
‫״כן?"‬
‫"ג'אן בהיריון".‬
‫"אתה מסוגל להיות אבא?‬
‫"מה תעשו? תתחתנו?"‬ ‫"לא".‬
‫שאלוהים יעזור לך.‬
‫- שנת 1969‬ ‫וולטה בת 16 -‬
‫כשבאתי לברוקלין עבדתי במשרד,‬
‫ובאותה עת למדתי סייעות לאחיות.‬
‫גם אימי דאגה לי.‬
‫אבל פגשתי את אביו של כריס, סלווין.‬
‫הלכתי לראות "דה הארדר ת'יי קאם" איתו.‬
‫- "דה הארדר ת'יי קאם"‬ ‫שנת 1972 -‬
‫היו שם הרבה ג'מייקנים.‬
‫יצאנו לשייט נפלא בסירה.‬
‫אלו זיכרונות יפים ומהנים.‬
‫זמן קצר לאחר מכן…‬
‫אני הייתי בהיריון.‬
‫סיפרתי לחברה שאני בהיריון.‬
‫היא אמרה, "הוא אמר לך שהוא נשוי?"‬
‫וזה הרג אותי.‬
‫- כריסטופר ואלאס‬ ‫נולד ב-21 במאי, 1972 -‬
‫ילדתי את התינוק שלי.‬
‫לפתע הוא הגיע פחות ופחות.‬
‫סלווין התקשר ואמר‬ ‫שהוא רוצה לבוא ולבקר אותנו.‬
‫אמרתי, "בוא בבוקר, כי אני יוצאת לעבודה‬
‫ולא אוכל לארח אותך".‬
‫הוא היה ערמומי ורצה לבוא בלילה.‬
‫"תבוא בלילה, כשהבן שלי ישן? אין מצב".‬
‫ולא ראיתי אותו מאז.‬
‫אני לא זוכר אותו.‬
‫ראיתי תמונות.‬
‫אני לא רוצה לראות אותו. כאילו,‬
‫מה יש לי לומר לו? מה יש לו לומר לי?‬
‫אני לא צריך את הדפוק הזה.‬
‫אני לא צריך אותו לשום דבר. אימא שלי בסדר.‬
‫הבטתי בתינוק שלי ואמרתי, "אלוהים.‬
‫למה הבאתי אותך לעולם? מה יש לי להעניק לך?‬
‫יש לי כוח, יש לי נחישות ויש לי את אלוהים".‬
‫אמרתי, "אני אצליח".‬
‫כלומר, יש לי רק אותה.‬ ‫לא הכרתי את אבא שלי, אני לא מכיר אותו.‬
‫מדי בוקר אימי הלכה ללמוד ואז לעבודה.‬
‫היא חזקה.‬ ‫-וחזרה ללמוד בלילה, אתה יודע.‬
‫כן.‬ ‫-רק בשבילי.‬
‫- טיאנה ואלאס‬ ‫נולדה בשמיני באוגוסט 1993 -‬
‫הוא אמר, "אימא, התינוקת יפהפייה".‬
‫ראיתי את התינוקת הקטנה‬
‫הבטתי בתינוקת ובכיתי.‬
‫הוא הביט בי ואמר, "אימא…‬
‫לעזאזל, היא לא כזו מכוערת.‬
‫אימא, היא יפה. למה את בוכה?"‬
‫"מה תוכל להציע לילדה הזו?"‬
‫ביגי באמצע הקלטת האלבום שלו.‬
‫יום אחד אנדרה הארל נכנס למשרד שלי‬ ‫ואמר לי, כאילו…‬
‫"יש לנו בעיה בסגנון 'שני מלכים בטירה'".‬
‫- הפיטורים של פאפי מ"אפטאון" -‬
‫כשפאף פוטר,‬ ‫אני זוכר שכולם חשבו, "מה נעשה?"‬
‫כולנו ניסינו למצוא פתרונות.‬
‫אני דאגתי למה שביגי יעשה.‬
‫בכל הזדמנות שעלתה, אמרתי לו "רואה?"‬
‫זו הייתה תחושה כזו.‬
‫כי הוא הטיל ספק בסיפור הזה.‬ ‫"הדבר הזה אמיתי, או לא?"‬
‫זה לא היה לו ברור, המוזיקה.‬
‫אז רוב ההחלטות הגרועות הגיעו מ…‬
‫רצון לפרנס,‬
‫כדי שלא להיות עני ולעזור למשפחה שלו.‬
‫על אף, אתה יודע…‬
‫הוא עדיין לא התפוצץ בגדול.‬
‫אבל ראיתי מספיק‬
‫כדי שאדע שיש לו סיכוי‬ ‫והוא עומד לדפוק את זה.‬
‫- שנת 1993‬ ‫כריסטופר בן 21 -‬
‫ואז ביג עזב את העיר.‬
‫הוא נסע לקרוליינה הצפונית וסחר שם.‬
‫מתעסק בכסף הזה.‬
‫כך נגיע לשם.‬
‫קראק נמכר ב-20 דולר בקרוליינה הצפונית.‬
‫מה שמכרנו בחמישה דולר בפינה בניו יורק,‬
‫נמכר ב-20 דולר בצפון קרוליינה.‬
‫לג'אן הייתה משפחה שם.‬
‫זו הייתה החלטה קלה.‬
‫הרגשתי שאני עומד לאבד אותו‬
‫ואני זוכר שאמרתי, "אני חייב לספר לפאף.‬
‫הוא יכעס עליי,‬ ‫אבל אני חייב להציל את חייו".‬
‫אז התקשרתי אליו ואמרתי לו,‬
‫"אני מבין את הרצון לדאוג למשפחה שלך‬
‫ולרצות לפרנס ולהתעשר.‬
‫אבל הייתה לי טרגדיה אישית,‬ ‫אבא שלי הסתובב ברחוב ו…‬
‫גם הוא סחר בסמים.‬
‫הוא נרצח כשהייתי בן שנתיים".‬
‫אמרתי, "סחר בסמים לוקח אותך לכיוון אחד,‬
‫כלא או מוות".‬
‫ואמרתי, "אני אמשיך הלאה, אתה יודע,‬
‫אמשיך לנסות לעשות את זה.‬ ‫אני יודע שאעשה את זה".‬
‫אמרתי, "אם אתה רוצה לעשות את זה…‬
‫אני צריך שתתחייב לזה.‬
‫אתה לא יכול לעשות את שניהם".‬
‫הוא אמר, "לא. אני בא איתך".‬
‫הוא אמר, "מה שתרצה לעשות, אחי, אני איתך".‬
‫כשהוא התחיל להקדיש את חייו למוזיקה‬
‫ולהתמקד בה, הכול השתנה לו.‬
‫הייתה אנרגיה חדשה, הכול השתנה לו.‬
‫"כן.‬
‫לכל החברים במצוקה, אתה מבין?‬
‫הכול בסדר, מותק.‬
‫שימו לב.‬
‫"זה היה חלום‬
‫קראתי את מגזין 'וורד אפ'‬
‫'סולט אן פפה' ו'הבי די' בלימוזינה‬
‫תליתי תמונות על הקיר‬ ‫מדי שבת, מתקפת ראפ‬
‫מיסטר מג'יק, מארלי מארל‬ ‫שמעתי קלטות עד שהרשמקול נשבר‬
‫עישנתי ג'וינטים בנייר במבוק‬
‫שתיתי 'פרייבט סטוק'‬
‫פעם, כשהיה לי מעיל משבצות שחורות ואדומות‬
‫עם כובע מתאים‬
‫זוכרים את 'ראפינ' דוק'?‬
‫לא חשבתם שהיפ־הופ יגיע כל כך רחוק"‬
‫כשנכנסתי לאולפן עם דוגמה מהתקליט‬
‫זה ממש הזכיר לו משהו שהרגיש טוב.‬
‫- "ג'וסי פרוט"‬ ‫אמטומה, 1983 -‬
‫זה היה מנוגד לחלוטין לאפלה.‬
‫הופעתי בקליפ שלו, "ג'וסי".‬
‫אמרתי, "אולי תבקש משחקנית לעשות את זה?"‬
‫הוא אמר, "אימא, אביא שחקנית אם תמותי.‬
‫אז אני רוצה שאת תעשי את זה".‬
‫"היא אהבה להשוויץ בי, נכון‬
‫חייכה כשראתה את פרצופי בעיתון‬
‫פעם כעסנו כשמהדירה סילקו אותנו‬
‫בלי חימום חג המולד פספס אותנו‬
‫ימי הולדת היו איומים‬
‫עכשיו שותים שמפניה כשצמאים"‬
‫שמחתי שהוא עשה משהו‬
‫מהחיים שלו.‬
‫לא דאגתי לו יותר.‬
‫אנשים חיכו לאלבום הזה.‬ ‫זה היה עניין גדול בניו יורק.‬
‫הוצאנו להם את "מוכן למות" וזה נגמר.‬ ‫כלומר, המשחק נגמר.‬
‫אם עמדת ברחוב 145 פינת השדרה השמינית,‬ ‫אם עמדת בשדרת פלטבוש או מול "ג'וניורס",‬
‫אני אומר לך שבכל מכונית…‬
‫שמעו את "מוכן למות".‬
‫לייזי הולך על זה.‬
‫מה לעזאזל, בנאדם?‬
‫אני זוכר שהוזמנו להופיע בלונדון.‬
‫זה כמו בחלל.‬
‫אנחנו שם, מופיעים.‬
‫אנחנו לא שומעים את עצמנו מופיעים,‬ ‫כי הם שרים וצועקים.‬
‫כל כך… הם נתנו לנו כל כך הרבה אנרגיה.‬
‫אמרנו, "ואו.‬
‫מכירים אותנו כאן, אוהבים אותנו!"‬
‫בכול שיר הם מרגישים‬ ‫את מה שאנחנו מנסים לבטא.‬
‫היי, ביגי!‬
‫ביגי, אני רוצה לזיין אותך!‬
‫איך זה להיות ביגי?‬
‫שמי ביג. נוטוריוס ביג.‬
‫זו הפעם הראשונה, כי קיבלתי מסמכים בדואר.‬
‫"ביגי סמולס" המקורי אמר שיתבע לי את הצורה‬ ‫אם אשתמש בשמו שוב.‬
‫אז בבקשה, אף אחד…‬
‫אם תראו אותי, שמי הנוטוריוס בי.איי.ג'י‬
‫תקראו לי "ביג", "נוטוריוס ביג", לא משנה.‬
‫לא "ביגי סמולס". זה מת, נגמר.‬
‫הוא התבגר מהר ואמר,‬ ‫"אני רוצה לטפל בבת שלי".‬
‫היא מתוקה. תצלם מקרוב.‬ ‫-נכון?‬
‫"אני רוצה לוודא שאימי בסדר.‬
‫אני רוצה להיות יזם.‬
‫אני רוצה שיהיו לי חיים".‬
‫הוא רצה לחיות.‬
‫על אף האירוניה בשם האלבום,‬ ‫זו הייתה זעקה…‬
‫- מוכן למות -‬
‫לחיים.‬
‫השיר האהוב עליי באלבום, הוא זה עם ה…‬
‫הנקודה האדומה על הראש.‬ ‫-זה מה שנצלם כאן, "אזהרה".‬
‫כשהוא הוציא את השיר "אזהרה"…‬
‫"יהיו הרבה שירים עצובים‬
‫וזרי פרחים‬
‫אם האזעקה שלי תזהיר משודדים"‬
‫חשבתי שזה סרט. אמרתי, "ואו".‬
‫אתה יורה בתוך בית כמו "פני צלקת".‬
‫ביג היה בקליפ, הוא…‬
‫כן.‬
‫- 16 בספטמבר 1995 -‬
‫מי זה?‬ ‫-אתה מצלם?‬
‫די רוק! מה קורה, בנאדם?‬
‫טוב, זה לא עובד. הינה זה.‬
‫- 30 בספטמבר 1995 -‬
‫עוד יום כאן. הסוללה חלשה, אבל לא אכפת לי.‬
‫- 15 ביולי 1995 -‬
‫לא יצאתי מניו יורק עד שהפכתי לראפר.‬
‫זה החלק המרגש ביותר.‬
‫בו!‬
‫הרבה אנשים לא יצאו מהשכונה.‬
‫על הרמפה!‬ ‫-על הרמפה!‬
‫אני אוהבת אותך, ביגי!‬
‫כן, מותק.‬
‫אם יוצאים ממנה קצת, רואים משהו שונה.‬
‫תמיד שמחתי לחזור ולספר לכולם שהייתי בדרום.‬
‫הבתים שונים, הכבישים המהירים שונים.‬ ‫הם לא מסתובבים בפינות הרחוב, כמונו.‬
‫אני עומד כאן, ככה.‬
‫ואני מציץ לעבר השמש המזוינת ששוקעת.‬
‫זה נראה טוב, עם ההרים ברקע. רואה?‬
‫רואה את ההרים, ילד?‬
‫זה מעולה.‬
‫הרים מזוינים, ילד.‬
‫ביגי נכנס לתפקיד הזה כמנהיג.‬
‫הוא למד איך להיות דמות אב.‬
‫תעשו רעש לכבוד בי.איי.ג'י‬
‫שהחזיר את זה למזרח!‬
‫החזיר את זה למזרח!‬
‫לאנשים היו צוותים.‬
‫אבל הצוות הזה היה משפחה.‬ ‫אלו היו הרבה אנשים,‬
‫והוא דאג לכולם.‬
‫הם דאגו זה לזה.‬
‫אני רואה אותו וגאה, כי…‬
‫אני רואה מאיפה הוא הגיע.‬
‫אתה מבין? אני רואה את זה ואומר, "לעזאזל.‬
‫יו, הבחור הזה באמת כוכב".‬
‫- "דה סורס"‬ ‫נוטוריוס בי.איי.ג'י, מלך ניו יורק -‬
‫הופתעתי לטובה כשהתחילו לקרוא לו "המלך".‬
‫כמובן, אתה מהלך בחזה נפוח, אתה מאושר.‬
‫"תראו את החבר שלי".‬
‫כינו אותו "מלך ניו יורק".‬
‫הגיע הזמן לעשות את האלבום השני.‬
‫הוא התחיל להרגיש את הלחץ.‬
‫דל וק…‬ ‫-אתה חוזר לאולפן?‬
‫מה קורה, בחור?‬ ‫-כן, חבר'ה…‬
‫- 20 בספטמבר 1995 -‬
‫אני לא עושה דברים מיותרים.‬
‫אני לא אומר, "אוציא אלבום חדש,‬
‫אירה בשלושה אנשים כדי לכתוב שיר‬ ‫על כך שיריתי בשלושה אנשים".‬
‫עשיתי ראפ על מה שעברתי.‬ ‫עכשיו אני עושה ראפ על העסק המחורבן הזה.‬
‫ילד רע לנצח! מאפיה לכל החיים!‬ ‫-אחלה! מה?‬
‫זה מה שפאפי עושה.‬
‫פאפי ימצא רעיון לשיר.‬
‫יצאנו למועדון לילה אחד והוא שמע שיר‬ ‫של דיאנה רוס, "איים קאמינג אאוט".‬
‫הוא ראה שכולם רוקדים בטירוף.‬
‫הוא אמר, "יו, אני רוצה לעבוד עם זה".‬
‫"ב-י-ג פ-א-פ-א‬
‫לא נותן מידע למשטרה‬
‫סוכני ממשלה כועסים כי אני לא מתחנף‬
‫מצותתים לנייד שלי ולטלפון במרתף"‬
‫- הרביעי באוקטובר 1995 -‬
‫נפגשנו בצילומים שפאף ארגן‬
‫לאמנים בלייבל החדש שלו.‬
‫הוא התחיל לחשוב בגדול.‬
‫מה שלומך? נעים להכירך. מה שמך?‬
‫אני אוהב שקוראים לי "ביג פאפא".‬
‫הוא רצה להיכנס למשחק.‬ ‫הוא רצה להיכנס לבגדים.‬
‫הוא רצה לנהל לייבל משלו ולהחתים אמנים.‬
‫אני רוצה להתעסק בכול דבר שיביא לי כסף.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלא יהיה. סרטים, טלוויזיה.‬
‫אתה מבין?‬ ‫-כן.‬
‫למכור סמים בפינה, לעומת זה?‬
‫זה מוצא חן בעיניך, מה?‬ ‫-כן, זה מוצא חן בעיניי.‬
‫הלחץ מגיע ממקומות רבים.‬
‫האווירה שהייתה סביבנו‬ ‫בגלל העניין עם טופאק וכל זה,‬
‫אלו לחצים מסוג חדש‬
‫שהוא חשב שייעלמו…‬
‫לאחר שהוציא את האלבום הראשון.‬
‫אנשים ישאלו על טופאק.‬
‫זה משהו שאתה לא אוהב לדבר עליו?‬
‫לא הייתם חברים בהתחלה?‬ ‫-כן.‬
‫הקשר והחוויות עם טופאק היו חברותיים.‬
‫הם היו קרובים מאוד.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מוכן למשהו טוב, אחי?‬ ‫-תראה לי איך אתה עושה ראפ.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫נראה מה אתן לך. רוצה להתחיל?‬
‫"אתה מכיר את החבר'ה שלי‬ ‫הם רוצים לראות אם פאק אמיתי‬
‫או שהוא כמו אלו מהסרטים‬
‫אני צריך להוכיח את הנקודה‬
‫העפתי בני זונות ואני עולה להופעה‬
‫יש לי את בי.איי.ג'י לידי…"‬
‫זה היה לפני הסכסוך. זה היה לפני הבעיות.‬
‫מה השתבש עם טופאק?‬
‫כנראה שאחרי שהוא נורה.‬
‫מהמשטרה נמסר שהראפר השנוי במחלוקת,‬ ‫טופאק שאקור,‬
‫נכנס ללובי בקומת הקרקע‬ ‫של אולפן הקלטות בן שמונה קומות‬
‫ליד כיכר טיימס בניו יורק לאחר חצות,‬
‫כששלושה שודדים התעמתו איתו ועם חבריו.‬
‫הוא אמר באחד השירים שלו‬ ‫שהוא יודע ששלחת מישהו לירות בו.‬
‫זה נכון?‬ ‫-למה?‬
‫זה לא נכון. למה שאעשה את זה?‬
‫אם תתנהג כמו גנגסטר או מלך ניו יורק,‬
‫אני אצפה לזה.‬
‫אם לא תעמוד בציפיות, ארסק את האימפריה שלך.‬
‫והגיע הזמן לזה.‬
‫כלומר, אנשים…‬
‫אלוהים, אני לא יודע איך…‬ ‫אנשים רוצים לראות דברים. מבין?‬
‫יש אנשים שרוצים להקצין הכול.‬
‫זוכר את המשחק "טלפון שבור"?‬ ‫לוחשים משהו באוזן,‬
‫לוחשים הלאה וזה חוזר אליך שונה לחלוטין.‬ ‫-כן.‬
‫זה משהו כזה, אבל זה התחיל מכאן,‬
‫והשתנה לחלוטין עד שהגיע לחוף המזרחי.‬
‫לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫זה צירוף מקרים שהוא היה באולפן.‬
‫כן, אתה מבין?‬
‫הוא רק… הוא לא ידע מי קשור לזה באותה עת,‬
‫אז הוא הפיל את האשמה עליי.‬
‫זה ממש שבר את לבו, כשהכול החל להשתבש.‬
‫כל הרפארים החלשים, נאס, כל האפסים,‬
‫הם עושים קרבות בין מזרח ומערב,‬ ‫כאילו שזה משחק.‬
‫זה לא משחק.‬
‫אם זה היה שחמט‬ ‫היינו צועקים "שח־מט" לפני שלוש שנים,‬
‫כי ניצחנו אותם. זה לא משחק.‬
‫חשבנו שזו הצגה כלשהי,‬
‫שלא הודיעו לנו עליה.‬
‫אתה יודע, וזה…‬
‫חשבנו שזה יעבור,‬ ‫כפי שקורה לכל יריבות היפ־הופ.‬
‫שאקור היה בדרכו למסיבה‬
‫לאחר הקרב של מייק טייסון וברוס סלדון.‬
‫טופאק שאקור מת הלילה בבי"ח בלאס וגאס.‬
‫הראפר בן ה-25 היה במושב האחורי‬ ‫של ב.אם.וו שחורה‬
‫כחלק משיירה מוגנת של עשר מכוניות,‬ ‫מהמשטרה נמסר שנורו עשרה קליעים‬
‫מקאדילק לבנה חולפת.‬
‫אני זוכרת שהוא התקשר אליי בדמעות‬ ‫כשטופאק נרצח.‬
‫כשהוא דיבר על אולי וטופאק‬ ‫היו כמה פעמים ש…‬
‫ראיתי אותו נסער מאוד.‬
‫למותו של טופאק הייתה השפעה רבה,‬
‫אתה יודע, על הדחיפות.‬
‫הוא הרגיש שהוא רוצה להוציא מוזיקה‬
‫כדי לשנות את האנרגיה.‬
‫"החיים אחר המוות" עסק בטיפול במשפחתו,‬
‫באימא שלו.‬
‫ועל שינוי האנרגיה בהיפ־הופ.‬
‫ואז התקליט היה מוכן.‬
‫מיד לאחר מכן הוא רצה לחזור לקליפורניה.‬
‫"אני רוצה לנסוע ולתקן כמה דברים".‬
‫המוזיקה עצמה הייתה…‬
‫אתה יודע, זו הייתה האסטרטגיה שלו‬ ‫להתחבר למעריצים‬
‫ולהשאיר את השליליות והבולשיט מאחורינו.‬
‫הוא אמר לי שהוא צריך לנסוע לקליפורניה.‬
‫אני זוכרת את הדבר האחרון שאמרתי לו,‬ ‫"תהיה זהיר שם".‬
‫- שנת 1997‬ ‫כריסטופר בן 24 -‬
‫צריך עגלה, זה מה שצריך.‬
‫בויה.‬
‫עליתי לחדר. ממש מעונן כאן.‬
‫עשרה אנשים עישנו 30 סיגרים.‬
‫ידעתי שהוא בלוס אנג'לס.‬
‫וידעתי גם שזו שעת מלחמה.‬
‫דאגתי שהוא לא הכין את עצמו…‬
‫לשהות שם.‬
‫היית צריך לראות מה עישנו.‬
‫לקח שעה לעשן את זה.‬
‫לקחתי סיגאר, הוצאתי את כל הטבק,‬
‫ודחפתי מריחואנה בשווי 120 דולר.‬
‫זה היה ענקי, יו.‬
‫בודהה עשה את זה.‬
‫כן.‬ ‫-עשיתי את זה.‬
‫כן, אחי.‬
‫אני רוצה לעשות מסיבה לחבר'ה.‬
‫כל החומר.‬
‫הינה זה, טוב?‬
‫עושים חיים בקליפורניה.‬
‫אנחנו בחוף המזרחי.‬
‫אני רוצה לומר לכולם שאני כאן. אתה מבין?‬
‫אני לא הולך, "באד בוי" לא הולך.‬
‫כל השמועות, אתה מבין?‬
‫אסור להקשיב לשמועות,‬
‫אתה מבין? נסה להכיר את האדם‬ ‫לפני שאתה שופט אותו.‬
‫זה נכון לכולם, לא רק לי.‬
‫אם תשמע משהו על מישהו,‬
‫אל תמהר לומר "הוא לא מוצא חן בעיניי".‬ ‫אתה מבין?‬
‫נסה להבין מה קורה.‬
‫נסה לגלות את העובדות.‬
‫אני אמשיך לכתוב שירים‬
‫שעושים חשק לרקוד ולחגוג…‬
‫לעשות ילדים וכל מיני דברים.‬
‫אני כאן. אני והחבר שלי, סיזליה.‬
‫נעשה את הקטע שלנו לנצח. לנצח נצחים.‬
‫ביום ראשון בבוקר הדלקתי את הטלוויזיה.‬
‫הבוקר, כשהוא יצא ממסיבה בלוס אנג'לס…‬
‫ראיתי את זה בטלוויזיה.‬
‫"הנוטוריוס בי.איי.ג'י…‬
‫נורה בלוס אנג'לס אתמול בלילה".‬
‫החשודים האלמונים כנראה ירו מספר קליעים‬
‫לעבר קורבן אחד בשם כריסטופר ואלאס בן ה-24.‬
‫גם שאקור נראה בציור הקיר.‬ ‫המשטרה אינה בטוחה…‬
‫בבית החולים ניסו לבצע ניתוח חירום,‬
‫אבל קבעו את מותו.‬
‫לא האמנתי למראה עיניי.‬
‫אני לא מבינה למה…‬
‫הם נטלו את חייו בצורה כזו.‬
‫בלילה האחרון דיברנו על כל‬ ‫הדברים החיוביים שרצינו לעשות.‬
‫- תחשוב בי.איי.ג'י -‬
‫הוא היה מוכן להיות מי שהוא נועד להיות.‬
‫רמזור אדום אחד…‬
‫- פיירפקס -‬
‫עלול לשנות חיים.‬
‫לנצח.‬
‫הייתי במכונית איתו.‬
‫כנראה שנועדתי להיות שם.‬ ‫ברור שיש סיבה להיותי כאן. אתה מבין?‬
‫אני עדיין לא מבין את זה.‬
‫- כריסטופר ואלאס מת בלוס אנג'לס‬ ‫בתשיעי במרץ 1997 ב-1:45 לפנות בוקר -‬
‫- הוא היה בן 24 -‬
‫- הרצח שלו טרם פוענח -‬
‫כשחזרתי מהלוויה…‬
‫הרגשתי שאני בחלום.‬
‫לא בכיתי.‬
‫באותו יום…‬
‫זה היה קשה מדי.‬
‫לא הזלתי דמעה.‬
‫לא היו לי דמעות.‬
‫- רחוב פולטון -‬
‫היו המון אנשים לצד הדרך.‬
‫הניפו סדינים מחלונות. "שלום, ביגי".‬
‫כשהגעתי לסנט ג'יימס פלייס‬
‫וראיתי את הקהל…‬
‫אלוהים.‬
‫הילד הזה היה אהוב מאוד.‬
‫ואז ראיתי את האהבה.‬
‫אבל לא באמת קלטתי את זה‬
‫עד שהאזנתי.‬
‫האזנתי לזה רק פעם אחת.‬
‫האזנתי לאלבומים האלו רק פעם אחת.‬
‫לא רציתי להאזין פעמיים.‬
‫האזנתי להם פעם אחת.‬
‫הדמעות הגיעו.‬
‫הייתה תקופה שבה טיפלתי בגברת ואלאס.‬
‫היה לה קשה, היא איבדה בן.‬
‫איבדתי חבר. הילדים איבדו אב.‬
‫אימא!‬
‫- טיאנה ואלאס‬ ‫בתו של כריסטופר -‬
‫- סי.ג'יי ואלאס‬ ‫בנו של כריסטופר -‬
‫כשאני מסתכל על בתי ובני…‬
‫זה משהו ששווה לחיות למענו.‬
‫ואני עושה את זה למענם.‬
‫כל מה שאני עושה, זה למענם.‬
‫עד לשורה האחרונה.‬
‫בני זונות מפוצצים את המקום!‬
‫האל בירך את ביגי בכישרון גדול…‬
‫שהציל חיים של אנשים רבים, מלבד שלו.‬ ‫אתה מבין?‬
‫זה נופל עליי.‬
‫מדי פעם נופלת עליי ההבנה‬ ‫שלא אראה את החבר שלי יותר.‬
‫נהדר לראות ציורי־קיר של ביגי ברחבי השכונה.‬
‫לראות כמה עמוק הוא הגיע‬
‫אל תוך הנפש.‬
‫- המפקד ביגי! -‬
‫הוא אייקון של העולם כעת.‬
‫ידעתי אחרי מותו של ביג‬
‫שאנחנו נמצאים על תדר כלשהו‬
‫שמשפיע על מיליוני אנשים ברחבי העולם.‬
‫הוא העניק לי תכלית.‬
‫לימד אותי עד כמה החיים חשובים וקצרים.‬
‫וגם את הערך ברמה כזו של אמונה.‬
‫לחייו היו השפעה עמוקה מאוד.‬
‫כך נברא עתידו של ההיפ־הופ.‬
‫זה לא היה לשווא.‬
‫הוא יחיה לנצח במוזיקה שלו.‬
‫תמיד אמרתי שאני כמו עיני העולם,‬
‫כי כבר עשיתי את כל הבולשיט.‬
‫אבל צריך ללמוד מטעויות.‬
‫כעת הגיע זמני לדבר על זה.‬
‫לא בהכרח להפוך את הסיפור שלי‬ ‫ל"אל תעשה את זה, כן תעשה את זה".‬
‫אלא לומר שהסיפור שלי הוא…‬
‫"ככה זה".‬
‫- ביגי נוסף להיכל התהילה של הרוקנרול‬ ‫בשנת 2020 -‬
‫- הוא מכר יותר מ-30 מיליון אלבומים‬ ‫ברחבי העולם -‬
‫- הוא שינה את נתיב ההיפ־הופ לנצח -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬