Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ne tvrdim da će biti lako.
Ali isplatit će se.
Sve je moguće ako pokušaš.
Ljudi krive sreću, sudbinu, karmu…
Znate što uvijek rezultira neuspjehom?
„Ne mogu…“
„Odustajem…“
Ali nikad „Nastavit ću se boriti za ono što zaista želim.“
Ako se ne boriš za ono što želiš…
nećeš uspjeti.
Što ti znaš o borbi?
Tata ti je dao posao kad si diplomirao.
-Laura ide na audicije već sedam godina. -Između 4 i 7.
-Svi su je odbili. -Ne svi.
„Gdje ima volje, ima i načina“ ima svoje granice.
Većinu će života provesti radeći.
Bit će sretna samo ako radi ono što voli.
Nije li to vrijedno borbe? Boriti se za svoj san?
Istina, ali slušaj…
-Još jedna runda? Ja častim. -Može.
Dakle, g. Predivni,
je li vaš san oduvijek bio pisati smeće na internetu?
Ja se bavim istraživačkim novinarstvom i koristim pouzdane izvore.
-Ozbiljno? -Još tri piva, molim.
Tvoj zadnji članak: Anksioznost, stres i druge lažne bolesti.
Ljudi se žale zbog gluposti.
Moje majke su lezbijke i to me pali?
Istinita priča! Tip iz Seville. Jadnik.
Odvucite je u krevet uvjeravajući je da ste išli skupa u školu.
Dokazana je 100 % učinkovitost.
Da, baš.
Odaberi bilo koju djevojku u baru. Bilo koju.
-Kladim se u rundu. -Može!
-Plavuša za šankom. -Gledaš je cijelu noć.
U redu.
Lauris, nemoj me čekati.
Oprosti, prolila sam ti piće.
-Koje piće? Nemam ga. -Još bolje, onda ću ti ga kupiti.
-Htio si joj se nabacivati? -Nisam. Zapravo, jesam.
Ali ne zato što sam htio…
Bit ću iskren. Kladio sam se s frendovima.
Glupa oklada, da je mogu zbariti.
Čovječe, ja sam se kladila sa svojim frendicama da mogu tebe zbariti!
-Eno ih. -Vidim ih.
U redu, pomozi mi. Ne želim platiti glupu rundu.
-Imam trik kojim te mogu zavesti. -Je li?
Pogledom.
Gledaj.
Spustim bradu.
Malo razdvojim usne.
Zatim podignem pogled, kao da sam…
malo dezorijentirana.
I onda…
Sad želiš popiti nešto, zar ne?
Savršeno.
Oprosti.
-Hej! -Samo malo.
Ne sviđa mi se ovdje. Žuri mi se, treba mi nešto bolje.
Odlazim. Oprosti.
Dobro…
-Što radiš? Idemo. -Ne možemo ostati ovdje?
Ne, ovdje ne.
Slušaj. Večeras tražim nekoga…
s kim se mogu zabaviti. Poševiti se i više se nikad vidjeti.
Uostalom, što uvijek uništi sjajne noći?
Dan poslije.
Ako nazoveš, dosadan si. Ako ne nazoveš, šupak si.
Onda upoznaš obitelj i pretvaraš se da ih obožavaš.
-Mrzim taj dio. -Svi to mrze!
Upoznavanje druge osobe uništi vezu.
Uživajmo u ovoj noći i nemojmo se više nikad vidjeti.
Bit će savršeno. Ništa ne može poći po zlu.
-Požuri, odluči se, sutra rano ustajem. -Jebote.
Što je? Bojiš me se?
-Bojim te se? Ne poznaješ me. -Dogovoreno!
Vidimo se vani.
A tvoje prijateljice?
Ove ženske?
Nikad ih nisam vidjela.
Samo malo.
-Bježi. -Zašto?
Upravo sam ukrala ovu kacigu.
Hej, ne trebamo se žuriti. Što radiš?
Crveno svjetlo!
Želiš nas ubiti?
Uvijek si tako iritantan?
Kamo idemo?
Što misliš?
Ne želiš prvo nešto popiti?
Rekla sam ti da sam u žurbi.
-Ovo je hotel s pet zvjezdica. -Oprostite?
-42… -Pogledat ću.
Nema veze. Hvala!
-Vjenčanje. -Vjenčanje? Stvarno?
Na vjenčanju se možeš najbolje provesti. Naravno, ako nisi mlada ili mladoženja.
Zar nisi htio popiti piće? Otvoreni bar!
Prati me.
Ne! Ne mogu vjerovati. Sestrična će me ubiti. Smijemo li ući?
Naravno, ako mi kažete svoje ime…
Oduvijek je govorila: „Umrijet ću ako mi ne dođeš na svadbu.“
Ne želim da umre.
Mohapi i gost. To smo mi.
Mohapi?
-Mohapi. -I gost.
U redu. Ali ovo je formalno vjenčanje.
Ne mrziš se sređivati samo da bi se uklopio?
Meni ovo odlično stoji. Zar ne? Baš je kul.
Ovo je sjajno!
Što radimo ovdje?
Ono što svi rade na vjenčanjima!
Jedemo!
I pijemo.
Bok, kako ste?
Bože moj, koliko je prošlo. Izgledaš predivno!
Bok!
Bok, kako ste?
Ja sam mladenkina sestrična.
Živjela mlada!
-Živjeli! -Živjeli!
Luda si, znaš?
-Rekli su mi to već. -Oprostite, molim vas!
Kao kum, moram održati govor.
Stvarno mi je stalo do ovo dvoje
i mislim da govorim u ime sviju prisutnih kad kažem da im želim…
sve najbolje u braku.
Živjeli.
-Živjeli! -Živjeli!
Kakav usran govor!
Moja sestrična zaslužuje bolje.
Da vidimo.
Oprostite.
Kako ste? Dobra večer.
Oprostite, ali moram nešto reći.
Želim da mladenci znaju da sam jako ponosna na njih.
Svi koji ih dobro poznaju znaju da su primjer istinske ljubavi…
i potpore.
Danas je teško pronaći ljubav.
Naći nekoga…
tko te voli bez obzira na sve.
Nekoga tko te voli…
čak i kad te vidi u najgorem stanju.
Stanju koje te najviše plaši.
Svi znamo kakve naravi je mlada! Zar ne?
Za sretan zajednički život!
-Živjeli mladenci! -Živjeli!
I što sad? Sad?
Slijedi najbolji dio.
-Apartman za mladence. -Nema šanse!
Ne mogu vjerovati!
Znaš da ne znam ni kako se zoveš?
I bolje. Sutra se nećemo ni sjećati. Bar ja neću.
Došao je taj trenutak.
Koji trenutak?
Trenutak kad mi kažeš da sam lijepa i da ti je drago što si me upoznao.
Naravno. Taj trenutak.
Pripremi se.
Kad te pogledam u oči…
imam čudan osjećaj.
Sviđaš mi se…
i plašiš me.
Istovremeno.
Nemoj stati. Nastavi. Što otrcanije, to bolje. Pojačaj.
I…
ne želim da ova noć ikad završi.
Carla.
Zovem se Carla.
Ja sam Adri.
-Drago mi je. -I meni.
Kakva su ti to stopala?
Kako to misliš?
Čudna su!
Hvala! Muškarac baš to želi čuti nakon seksa.
Čudna na dobar način.
-Čudno mi se sviđa. -Stvarno?
Pokaži mi svoja.
Žao mi je, normalna su.
A ja?
Ti?
Izgledam ti normalno?
Daj da ti opet vidim dupe.
-Što je? -Sranje.
Jebeno sranje! Trebala sam otići prije dva sata.
-Jebote! -Koga briga? Ja ću direktno na posao.
-Super za tebe, ali ja ne mogu. -Dobro.
Bilo je super zabavno…
Volim te.
Sranje!
Koji kurac? Što radite u našoj sobi?
-Ovo je vaša soba? -Pobrkali smo kartice.
Neke se stvari ne mogu zamijeniti.
-Nemojte se ljutiti. -Uništili ste nam bračnu noć!
Adri, bježi!
Ubit ću vas!
-I… -Gledaj, bilo mi je super.
Meni isto.
Bilo mi je zadovoljstvo… Sva ta sranja.
Bježi.
Za tobom?
Ne, budalo. Iza tebe su.
Carla!
Hej, ti!
NETFLIX PREDSTAVLJA
Moraš mi vjerovati.
Najbolja noć u mom životu. Cura je zakon.
-Znaš što je najbolje? -Iznenadi me.
Ne znam ništa o njoj.
-Na audiciji sam. -Nemam ni njezin broj.
Broj 119.
Neću je više vidjeti i ne možemo
uništiti najbolju noć u našem životu.
Zašto je to dobro?
Nema veze. Ne razumiješ.
-Vidimo se kasnije, pozdrav. -Zaželi mi sreću!
„Sretno, Lauri.“
„Hvala, Adri.”
Dobro jutro.
Koju si jadnicu ovaj put ostavio nezadovoljnu?
O čemu pišeš, Ana?
Kako se svidjeti ljudima i ostati gunđalo?
Seronja.
Oštrokondža.
I ja tebe volim.
Ali nemoj reći mojoj ženi, u redu?
Sranje.
-Playground je udvostručio broj klipova… -Klikova.
-Klipova… -Klikova.
-Jebote, Jesús, čuo sam te. -Kike.
Manje klipova, manje reklama.
Manje reklama, manje novca.
Ili mi dođite s novim i svježim idejama
ili svi odjebite.
Vrijedi za sve!
Imam članak o izbjeglicama…
Vražje izbjeglice ne donose klipove.
-Klikove. -Znam jednog dilera iz…
Ako još jednom čujem „diler“, bacit ću te kroz prozor.
-Adri. -Radim na tome. Daj mi dva dana.
-Treba mi čarolija, u redu? -A ovo?
Kako mu loše pušiti kurac tako da misli da učiš s njim.
Ana, pročitaj mi što si dosad napisala u članku.
Kako znati jesi li zaljubljen.
To je bolje. Ali naslov…
nije baš dobar.
Promijeni ga u…
Znanstvenici sa Sveučilišta Michigan
pronašli su siguran način kako znati jeste li zaljubljeni.
-Odgovor će vas šokirati. -Sjajno.
To se traži.
Pročitaj mi glavne točke iz Adrijeva članka.
-Ali ovo je moj članak… -Iz Adrijeva članka. Adri, slušaj.
„Ne možeš prestati misliti na nju otkad si je upoznao i smeten si.
Tvoji su dani ljepši.
S njom si proveo najbolju noć u svom životu.
Osmijeh ti ne silazi s lica.
Umrijet ćeš ako je opet ne vidiš.“
Sladunjavo, odvratno. Pravi mamac za klikove.
Objavit ćemo u ponedjeljak ujutro.
TI SI ŠUPAK
Moram je pronaći.
-Rekla je da je to bio samo seks? -Kad ja to kažem, nikad ne nazovu.
-Mora postojati način da je pronađeš. -Nemoguće je.
Što znamo o njoj?
Zove se Carla.
-Malo bolje razmisli. -Ne znam.
-Jednom se zaljubi i eto! -Stani malo. Zaljubljen?
Samo želim njezin broj.
-To je sve. -Adri…
Zaljubio si se.
Ne brini. Jednom se i to moralo dogoditi.
Moja prva ljubav bio je učitelj tjelesnog, a da to nisam ni znao.
-Ali svaki put kad bih išao na sat… -Što se dogodilo?
Dobio je otkaz. Bio je perverznjak.
Nisam zaljubljen!
Možda sam samo malo…
Sigurno si joj pregledao jaknu?
Što misliš? Naravno da jesam! To je jakna.
Nema toliko toga za pregledati.
-A unutarnji džep? -Rekao sam ti… Unutarnji džep?
-Koji unutarnji džep? -Ovaj.
„Fluoksetin. Uzimati jedan na dan oralno.
Carla Colomer Montorio. Klinika Los Sauces.“
-Moram onamo! -Adri…
Živjela ljubav! Dovraga…
KLINIKA LOS SAUCES
-Shvatio sam. -Dobro.
-Bok. -Bok!
Htio bih vidjeti Carlu Colomer.
-Vaše ime, molim? -Adrián. Adrián Mallo.
Adrián… Niste na njenom popisu posjetitelja.
-Ne možete ući. -Trebam je samo na minutu.
-Ako niste na popisu, ne možete ući. -Ni pozdraviti? Kakva je ovo klinika?
Centar za mentalno zdravlje.
Ludnica?
Sereš.
Oprostite.
Los Sauces. Izvolite?
Kako se zovete?
Da. Recite.
Broj vaše iskaznice?
-Carla! -Molim vas!
-Izađite. -Dajte mi samo sekundu.
Hajde!
Pokažite malo poštovanja!
Ljudi ovdje dolaze ozdraviti. Centar je samo za pacijente.
Adri, jesi li siguran?
Je li pouzdan?
Znam kako je dobio ovaj posao, može pomoći.
Uostalom, bio je zaljubljen u mene.
Kako vam mogu pomoći?
Doktor Rodríguez. Rodri?
Ja sam Laura Ordobás, s fakulteta.
Lauris.
-Zovi osiguranje. -Ne, čekajte…
Nasjela si!
-Jesam. -Nisam pritisnuo gumb.
U stvari, ni nema gumba.
-Tko bi uopće htio takvo što? -Ne znam.
Laura Ordobás!
Lauris!
-Vidiš, nisi jedina koja zna glumiti. -Vidim.
-Još uvijek si lijepa. -Pa…
Ne!
I dalje glumim.
-Sjajno. -Što trebaš?
Recept? Paroksetin, sertralin i bupropion su 200 eura.
-Ne. -Ne.
-Za vas s popustom. -Ne.
-Trebamo nešto drugo. -Da.
-Amfetamine? Marihuanu? -Ne trebamo lijekove.
-Ketamin? -Gledajte, ja želim…
ući u psihijatrijsku kliniku.
Od vas trebam potpisani izvještaj da sam bio vaš pacijent.
To što tražiš od mene je nemoralno. Imam načela.
Čija je cijena 1100 eura.
Dobro, može i tisuću.
Samo malo.
Sranje, Andrés.
-Andrés! -Adri?
Gdje si? Što je s člankom?
Htio sam te nazvati.
Trebam još jedan dan.
Radim izvješće o psihijatrijskoj klinici.
I idem tamo.
Adri, još uvijek možeš odustati. Ovo je ludo.
Znači da sam na pravom mjestu.
Zakuni se da ćeš otići kad je vidiš i razgovaraš s njom.
Idem unutra, odradit ću što trebam, dobiti njen broj,
svi smo sretni i odlazim.
-Savršen plan. Ništa ne može poći krivo. -Sretno.
Depresija, nedostatak empatije, povlačenje u sebe,
antisocijalni poremećaj, stres, tjeskoba…
Imam sve.
Čudim se što niste ranije došli.
Ovo je dnevni boravak, glavna soba, glavna dvorana, kako god je želite zvati.
-Rosa, glavna sestra na ovom katu. -Bok.
Što god vam treba…
-Ne gnjavite je, gadne je naravi. -Čula sam te!
Ne šalim se, grozna je. Za mnom.
Los Sauces je privatna klinika.
-Cijena je 2000 eura mjesečno. -Jebote!
Je li jeftinije ako liječite samo depresiju?
Ne.
Ovo je blagovaonica.
Kao što i sam naziv sugerira, ovdje jedemo u predodređeno vrijeme.
Ovo je stražnje dvorište.
Kad trebate udahnuti zrak, opustiti se ili plivati…
ne možete. Smijete samo gledati.
Šalim se.
Možete izaći tri puta dnevno, prema rasporedu.
Što je s tobom?
Mogu srediti da te ubiju.
Ovo je soba za posjetitelje.
-Je li sve u redu? -Mogu li dobiti više sapuna tjedno?
-Već je prazan… -Ne možemo ti dati više sapuna.
-Usrani sapun… -Znam, pričat ćemo kasnije.
-Čekaj me ovdje. -Savršeno.
Marta, sve u redu?
Da. Zlatni vijek španjolske književnosti.
Kujo!
-Ugodan dan, dušo. -I tebi isto.
Kurvo!
Divna je.
Ovo je prijemni obrazac.
Kad ga potpišeš, ulaziš.
Imaš pravo na jednog posjetitelja i jedan telefonski poziv mjesečno.
-Važno je naglasiti… -2000 eura.
Ovdje, zar ne?
Evo nas.
Na svakom je katu zajednička kupaonica.
Ovo je Saúl, tvoj cimer.
Saúl, Adrián.
Bok.
Divno ćete se slagati.
Zar ne?
Hoćeš li mu pokazati okolo?
-Neće biti potrebno. -To je tradicija.
Veteran pridošlici pokazuje kliniku.
To je moja ideja. Volim smišljati nove stvari.
Nosiš mikrofon?
Ne.
Zašto bih ga nosio?
Ostavit ću vas da se upoznate.
Ugodnu zabavu, dečki. Vidimo se.
Uvijek nakon vas.
Ovo je čitaonica. Fermín, čitaj poeziju jer su misteriji jako uznemirujući.
Još soba za pacijente.
Hodnik. Jako kratak hodnik.
Dobra voda za piće.
Dnevni boravak s ljudima, igrama, računalima…
Nadziru sve zanimljive internetske stranice.
Gore se nalazi višenamjenska soba, ali nam ne govore što je u njoj.
Sjajno.
-Cijenim to što radiš… -Za koga špijuniraš?
Ne! Tražim djevojku, zove se Carla.
Poznaješ li je?
Ne mogu to poreći ni potvrditi.
Misliš da poznaješ nekoga i onda ispadne da je sve laž.
Ispostavi se da je netko drugi…
Ona je ona.
-Tko? -Carla!
Poznajem Carlu.
-Obično je u sobi za slikanje. -Hvala.
Pogodi tko je?
Guille?
Ne. Pomoći ću ti.
Imali smo najbolju noć u životu.
-Dani? -Ne.
-Edu! -Ne.
-Jaime. -Ne.
To sam ja!
-Iznenađenje! -Manu?
-Adri. -Adri!
Ali što…
Što radiš ovdje? Što ti se dogodilo?
Prijavio sam se ovdje.
Da bih te vidio.
-Što si učinio? -Prijateljica mi je pomogla.
Duga priča.
Ali kako…
One noći kad smo se upoznali, pobjegla si odavde, zar ne?
-Zato si se žurila. -Ja…
Jasno sam ti dala do znanja da je to bila samo jedna noć. Zar ne?
Da, ali to je bilo prije svega ostalog.
Ne, mislim…
Ne razumijem što je to „sve ostalo“.
Kad sam te neki dan došao vidjeti, bila si s medicinskom sestrom i pozdravila si me.
Ako sam bila sa sestrom, bila sam pod sedativima.
Ničega se ne sjećam.
-Nije ti bilo drago što me vidiš? -Očito nije.
Što tebe muči, jebote?
Ništa. Htio sam te opet vidjeti i dobiti tvoj broj.
-Jesi li lud? -Ovdje su svi ludi.
Ali zašto si ti ovdje?
Ti si dobro!
Ti…
-Misliš da me poznaješ nakon jedne ševe? -Daj, molim te.
Jesi vidjela ove ljude? Ovo izgleda kao film Nakaze.
-Slušaj, Manu. -Adri.
Poludio si za djevojkom koja nije ja. Ne poznaješ me, a ni nećeš.
-Carla, molim te. -Odlazi.
-Ne, stvarno. -Gubi se, jebote!
Nevjerojatno.
-Izlaz je dolje. -Idem po kaput, hvala.
Zabavi se.
-Odlazi? -To on misli.
-Doviđenja. -Kamo si krenuo?
-Kući. -Jesu li te otpustili?
Ne trebaju, dobro sam.
Ne smiješ otići dok te ne otpuste.
Nisam raspoložen.
Što radite?
Dobro. Kako želite.
-Zovi sestru, odmah. -U redu.
-Ne možeš tuda pobjeći. -Sestro!
Nema ručica. Prozori su kao u bankama.
Jedini izlaz je gore. Tamo su dvoja stražnja vrata, ali su zaključana.
-Gore smrdi na noge, ne razumijem. -I ima 36 kamera.
Trideset i šest kamera. Na televiziji smo. 36.
-Što se događa? -Sestro.
Recite im da me puste. Dobro sam.
-Samo te upraviteljica može otpustiti. -Gledajte, ne bih trebao biti ovdje.
-Šah-mat. -Trebam izaći.
Ti si taj koji je tražio da te primimo.
Predomislio sam se.
Ovdje si nam predao svoje skrbništvo.
-Što? -Samo te mi možemo otpustiti.
Tvoj potpis govori mnogo o tebi.
Jednog ću ti dana objasniti što znače ove dvije snažne linije.
Sve sam izmislio, u redu?
Sve je to laž.
Koliko smo to puta čuli?
-Svaki dan. Sjećaš se… -Dosta.
Ne, to je istina.
Morate mi vjerovati. Moram van, ovo je greška.
Možeš otići ako želiš.
-Stvarno? -Naravno!
Samo popravi ponašanje, komuniciraj s drugim pacijentima,
i otpustit ćemo te.
Ovdje se pacijenti međusobno ocjenjuju.
To je moja ideja, vrlo inovativna.
-Zar ne? -Da.
Slušajte me.
Ja sam novinar. Došao sam napisati članak.
Ako želite, nazovite moj ured, oni će potvrditi.
-Časopis Load. -Dobar dan.
Zovem iz psihijatrijske klinike Los Sauces.
Adrián Mallo ovdje je pacijent.
Divan mladić, ali tvrdi da radi kao novinar kod vas.
Poznajete li ga?
Rekli ste Adrián?
Adrián, Adrián Mallo.
Ne, nikad čula.
Ne poznajete ga?
-Ana, to sam ja, Adri! -Dečki!
Ana, ne zajebavaj! Ne žele me pustiti!
-Ne radi kod vas? -Žao mi je, ali ne.
Žao mi je.
Doviđenja.
Ana! Molim te! Ana!
Što ti se dogodilo?
Znam da misliš da smo svi poremećeni, ali nismo gluhi, dobri smo slušatelji.
Što je bilo?
-Trebam izaći odavde. -Ovo nije zatvor.
Kad te otpuste, moći ćeš izaći…
Trebam izaći odmah.
Odmah?
Vidiš? Nije zaključano. Skakavac nam je ostavio ovu ručicu.
Ali to je slobodan pad s trećeg kata.
Dosad ga je izveo samo Pablo Skakavac. On je ovdje legenda.
Je li Pablo umro?
Slomio je obje noge.
Odvukao se do svoje kuće. Savršeno je to odradio.
On je legenda.
I ja ću to učiniti.
-Uz malo sreće, past ću u smeće. -Sjajna ideja.
No, i Skakavac je rekao isto to za smeće pa je slomio obje noge.
Zato razmisli jer statistički gledano…
Učinit ću to.
Naravno.
Hoću.
-Gurnut ću te. -Što radiš?
-Jedan… -„Mogu letjeti.”
-Dva… -Vjeruj da možeš letjeti.
-Tri… -Možeš letjeti.
„I ja letim!“
Ne mogu! Previsoko je!
-Jesi ti lud? -Da, imam dijagnozu.
-Imam pravo na jedan poziv. -Koga ćeš zvati?
Dakle, doktorice Ramírez…
-Došli ste po Adriána? -Tako je.
Ja sam njegov psiholog i mislim da bi mu bilo puno bolje u privatnijem okruženju.
Vi ste znači i psiholog?
Upravo sam diplomirala. Imam nove i svježe ideje.
Zašto imate stetoskop?
Za svaki slučaj, ako netko pita „Je li itko ovdje doktor?”
Ima takvih situacija.
Zaista ste impresivni. Ispričavam se.
Gdje ste studirali?
-Na Sveučilištu Autónoma. -Ozbiljno? I ja!
-Da? -Sigurno poznajete dr. Pedra Pascuala.
Da, naravno, Pedrito.
Obožavam njegov rad na dokazima i napretku empirijskog liječenja.
Uvijek kažem: „Ako nije empirijski, nije za mene.“
-Jesu li to naočale za vid? -Ne.
-Mislim da je bilo dosta. -Da.
-Završili smo. -U redu.
Laura!
-Što si učinila? -Skužila me.
Žao mi je. Moram usavršiti svoju dr. Ramírez.
-Misliš? Jebote! -Rekla sam ti da ne radiš ovo.
Nikad neću izaći, Laura. Nikad.
Adri, smiri se.
Kako da se smirim? Ne može gore od ovoga.
Zvao te šef. Ako danas ne dobije tvoj članak, otpušten si.
Članak! Što da radim?
-A da ga napišeš? -Da! Imaš olovku i papir?
Što? Ne. Sad?
-Da, sad. -Ne.
-Moram ići. -Uzmi mobitel.
-Dobro. Brzo! -Piši.
Stvarno?
-Što? -Kamo bacamo smeće društva?
-Čovječe… -Odgovor će vas iznenaditi.
Ludilo. Potraži.
-Što? -Ludilo. Potraži u rječniku.
Možete li zamoliti Martu da me posluša pet minuta?
-Slušam te! -Priča gluposti.
Adri, hoćeš nam se pridružiti?
Želimo vam pomoći. Lijekovi će pomoći.
Neću uzimati lijekove. Nisam lud.
Ovdje ne koristimo tu riječ.
Ovdje svaki pacijent dobiva potrebnu terapiju.
Ne treba mi terapija, jebote!
Sljedeći, molim.
-Hej, stari. Želiš izaći, zar ne? -Naravno.
Prvo se moraš slagati sa svima.
Ovdje pacijenti ocjenjuju jedni druge.
Sljedeći.
-Kako da to napravim? -Mogu ti pomoći.
Zašto?
Rado ću ti pomoći i mislim da je to divna ideja.
Sljedeći.
Kako ćeš mi pomoći?
Prvo moraš sudjelovati u svim aktivnostima u centru.
Svim. Jedna se održava večeras. Ići ćeš sa mnom.
Trebat će ti ovo. Uzmi.
Ovaj je razgovor sad završen.
Kamo idemo?
Napast će te sa svime što imaju, ali ne daj da nanjuše tvoj strah.
Ti si grobnica. Mrtvo stablo.
Bravo!
Pratim. Pokaži mi karte.
Udvostručit ću okladu. Četiri.
Riskantno.
Daj mi odmah svoje tablete i možemo preskočiti igranje pokera.
-Kao bivši kockar, ne bi smjela igrati. -Bivši kockar, mo'š mislit!
Što imaš?
-Boju. -Nema šanse!
Evo ti na!
Žao mi je, Tina, ali uzimam tvoje tablete!
-Full house. -Jebote!
Poker.
Daj mi citalopram, fluoksetin i pljuge.
Oprosti što nemam kondome, a oni ti uvijek trebaju.
Carla, jasno te čujem vani.
Jebote, zašto je on tu?
-Otići ću ako ti smeta. -Odlično, hvala.
Iako…
ovo bi vas moglo zanimati.
Misliš da nas možeš podmititi tabletama?
-Ludi smo, nismo glupi. -Neki više, neki manje.
Je li to diazepam?
Imaš li Rivotril?
Iza tebe je kutija.
-Dobra večer. -Dobra večer.
Kako si?
Poznajemo se?
Ne trudi se. Nije se mogao prepoznati u zrcalu.
Možeš s njim razgovarati sto godina, sve zaboravi pet minuta kasnije.
Je li to istina?
Prvi put čujem za to. Nevjerojatno.
Hej, Adri, kad si debitirao?
-Što? -Debitirao.
Tako nazivamo prvi put kad ti se…
zavrti u glavi.
Nikad nisam debitirao.
Ni ja. Koliko se sjećam.
Ni ja.
-Ozbiljan sam! -Naravno, dušo.
Bez brige, nikad nisi debitirao.
Ne želite izaći odavde?
Brojim dane kad ću napustiti ovu rupu.
Zašto si ovdje, Tina?
Teški slom na poslu. Pukla sam.
-Što si radila? -Ja sam princeza.
-Čemu se ovaj idiot smije? -Ah, pučani…
Uzet ću svoje karte i otići. Ne treba mi ovo.
U redu, princeza, shvatio sam.
-Kralj i kraljica, kao moji roditelji. -Nemoj mi pokazivati karte!
-Jebi se, Tina. -Da vidimo…
Htio sam reći da si možemo pomoći da što prije izađemo.
Dajmo si dobre ocjene i idemo.
-Živim u dvorcu. -Naravno, dušo.
Prestani srati. Ovdje smo jer nam to treba.
-Meni svi dobro izgledate… -Nemaš pojma zašto smo ovdje.
-Moram piškiti. Čekajte me. -Jebote!
Hoćemo igrati poker ili ne?
Pokušaj ne prati ruke 847 000 puta.
Neka pere ruke koliko…
hoće.
Naravno.
Baš si blesava!
A ti, Marta? Ne želiš izaći?
Naravno da želim.
Želi ona i s Víctorom, ali ne zna kako.
S Víctorom? Jebote. S tim čistuncem?
Ne zovi ga tako.
Kako napreduje? Ima li pomaka?
Kakvog pomaka? Kad ga vidi, samo mu priča o svojoj pici!
Koju tvoji roditelji vole jesti. Jebeš kraljevsku obitelj, kujo!
Nemoj mi prodavati svoje fore.
-Tiho, čut će nas. -Reci mu da ti se sviđa.
-Što? -Znaš…
„Hej, Víctore, sviđaš mi se.“ I pozoveš ga na kavu ili nešto.
Ne. Nema šanse.
Ne.
Ako želiš, možeš.
Odakle ti to? Sa šalice?
Možemo li nastaviti s igrom?
Da.
Ne, imam bolju ideju.
Ako, uz moju pomoć, Marta Víctora pozove van…
Molim?
hoćete li glasati za mene na sljedećem sastanku?
Jesi li poludio ili si samo šupak?
-Ako ne, hoćeš napokon začepiti? -Ako ne, uzmite moje tablete.
Dogovoreno.
Još nisam prihvatila.
-Evo ga. -Evo me.
-Jesam li što propustio? -Ne, ništa.
Baš ništa.
-Nemoj me… Stvarno? -Marta.
Marta, sutra u 11 sati.
Pojedi mi picu.
Mislim da se Marti ne može pomoći.
Ne, prijatelju. Sve je moguće ako pokušaš.
Što ti je s kosom?
Jako lijepo miriše.
Pomiriši.
Ne možeš pomoći Marti, ali možeš meni. Dužan si mi uslugu.
Nisi li mi „htio“ pomoći?
Ne.
Dajem ti priliku da učiniš isto za mene.
Dobro, pametnjakoviću. Što?
Praktički je legalno.
Cimer mi je pomagao, ali…
on više nije tu.
Otpustili su ga?
Ne mogu to poreći ni potvrditi.
Uzmi ovo.
Pođi za mnom.
-Što da učinim? -Dođi.
Dođi. Stavi ovo na sebe.
Navuci ovo i poslušaj me.
Prati me.
Dakle, doktore, to je vaša dijagnoza?
-Fascinantno. -Što to govoriš?
Moja curice!
Tako mi je drago što te vidim!
Tata je na poslu.
Radi s doktorom Madežom.
-Hoćemo ga pozdraviti? -Bok.
-Jako dobro.
Tata je uskoro gotov.
Znači…
u potpunosti se slažemo oko dijagnoze, doktore.
Riječ je o gripi. Pacijent treba uzimati jedan aspirin svakih osam sati.
-Da mu damo i slatkiš? -Od jagode!
I slatkiš od jagode, doktore.
Da se razumijemo, mora biti od jagode ili ćemo biti jako razočarani.
Jagoda, naravno.
Možete ići.
-Bok. -Hvala što ste došli.
Puno vam hvala. Stvarno.
Idemo za deset minuta.
Ali tek ste stigli. Deset minuta je…
Trebamo obaviti nešto.
-Zar ne, dušo? -Da.
Vidimo se. Bok, Saúl.
-Žao mi je. -Deset minuta?
-Da. -Hej!
Imamo deset prekrasnih minuta, Sara!
Moramo ih iskoristiti.
Naravno da hoćemo!
Puno vam hvala!
Mogli bismo odigrati najkraću igru lovice u povijesti čovječanstva.
-Što kažeš? -Da!
Dostavljaču je trebao cijeli kamion da isporuči sva sranja koja si kupila,
mojom kreditnom karticom.
Rekla sam ti da mi je žao.
-Zapravo… -Kako si mogla kupiti motocikl?
Liječnik je rekao da je to bila epizoda.
Tata, osjećam se grozno. Ne zaslužuješ ludu kćer poput mene.
Nemojte tako.
-Brzo ćeš ozdraviti… -Mama, neću.
Zar ne vidiš?
Ako se malo jače potrudiš, možda…
Primjerice, kad sam ja tužna, pogledam smiješan film.
Dosta!
Žao mi je.
Hvala što ste došli.
-Već nas tjeraš? -Ne.
Možete ostati.
Krajolik je divan i ambijent je sjajan.
Ali ja bih sad radije išla u svoju jebenu sobu.
-Ne, ne idemo nikamo. -Onda…
Žao mi je, ali vrijeme posjeta je gotovo.
-Nema ograničenja na posjete. -Istina.
Ali trebamo joj dati lijekove.
-Injekciju propalnečega. -Dobro.
Doktore, imam pitanje. Koji lijek? Nikad nisam čula za njega.
Možete li se požuriti, molim vas? Liječnici čekaju.
Neću ti zahvaliti. I dalje si seronja.
Nema na čemu, gospođo.
-Učinio si to da bih glasala za tebe. -Naravno. Nego zašto?
Ovo je za tebe.
-Bok! -Možete li nas pustiti, molim vas?
Čovječe! Ne mogu vjerovati.
Zašto me svi tako gledaju?
Onim pogledom „Ti si lud, ne možeš biti tata.“
Tko bi… Imaš li djece?
Ne.
-A čemu ogrtač? -Jer bolesnici ne nose ogrtače.
Muž njene mame misli da nije prikladno da tako malo dijete zna…
da joj je tata bolestan.
Daj mi ogrtač.
Drži ovo.
Prekrasno je.
Zašto si tako sretan?
Bez razloga.
Jesi li sretan jer misliš da ćeš…
izaći odavde ako pomogneš Marti?
Da.
Ovo je prva verzija. Nešto za početak.
„Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori.
Jesi ti možda Google? Jer imaš sve što trebam.“
Želiš da ispadnem budala?
Smiješno je.
Upalit će.
Vjeruj mi.
Víctore, nešto bih te…
-Glupane! -Probaj opet.
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori. Jesi ti…
-Lezbijka? -Ne.
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori.
Jesi ti možda Google? Jer imaš sve što trebam.
Zapamtila si, zar ne?
-Jesam. -Pokušaj opet. Nemoj čitati.
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori.
-Jesi ti… -Opet.
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori. Jesi ti…
-Opet. -Víctore, nešto bih te…
pitala!
Diši.
Jako dobro. Reci to meni.
Možemo uzeti pauzu, molim te?
Može.
Slušaj…
Čitao sam da ljudi poput tebe mogu normalno živjeti.
Mogu.
I?
Nitko ne dolazi u psihijatrijsku kliniku liječiti Touretteov sindrom.
Zašto si ovdje?
Jer nije lako voditi normalan život kad ti se svi smiju…
i osuđuju te zbog tikova.
Kujo!
Provela sam tri mjeseca u krevetu…
a sad se bojim izaći…
na ulicu.
Dijagnosticirali su mi depresiju. Možemo nastaviti?
Eno ga. Idemo.
Kiši. Loš znak!
Još bolje!
-Zašto bolje? -Nisi gledala film Bilježnica?
Mrzim romantične komedije.
-Nije komedija… -Nije?
Kujo!
Nema veze.
Zapamtila si što sam rekao?
-Ako vjeruješ da možeš letjeti… -Odbijam to reći.
Poletjet ćeš.
Idem.
-Odakle izvlačiš ta sranja? -Hej.
Hajde.
Hajde, Marta.
Tako je, Marta. Riješi se njih.
Ljudi, možete nam dati minutu?
-Nemojte se ljutiti. -Vidimo se, Marta.
Hajde. Jedan, dva, tri.
Malo privatnosti, molim.
Dobro. To je to, Marta.
Víc…
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori.
-Dobro. -Jesi ti možda Google?
Ne, zašto?
Još malo.
Možeš ti to.
Ne razumijem.
Víctore, nešto bih te pitala. Odmah mi odgovori. Jesi ti…
Ružica?
Kujo!
Kujo.
-Oprosti. -Ne brini, sve je u redu.
Što si me htjela pitati?
Ne.
Što radi?
Što radiš? Marta, vrati se! Hej!
Marta! Molim te, Marta. Slušaj.
Marta, čekaj.
-Vrati se. -Marta, dušo. Čekaj.
Samo mu reci. Bez pretvaranja, bez sranja.
Nemoj. Slušaj me. Ne čini ono što svi očekuju od tebe.
Ako mu se sviđaš, trebala bi mu se svidjeti kakva jesi, curo.
Što?
-Luđački? -Luđački.
Vi ste ludi!
Hajde, Marta.
Jako dobro. Idemo.
Ne mogu vjerovati da mi se sviđa ova sapunica.
Jer si čudakinja kao i onaj tamo!
O čemu govoriš, princezice?
Víctore, sviđaš mi se.
Izrekla sam.
Kako to misliš…
Ne razumijem. Kako ti se sviđam?
Jako mi se sviđaš. Sviđaš mi se.
-Privlačan si mi. -Da.
Shvaćam.
Dobro.
Dobro! To je to.
Dobro.
Hoću reći…
da…
i ti se meni…
-Osjećam se ludo. Nikad nisam ovo radio. -Ne, ja sam luda.
-Nisi. -Pogledaj me.
Ne, nisi.
Oboje smo smušeni.
-Smiju se? -Dobro im ide. Hajde, Marta.
-Daj. -Smiju se!
Čekaj.
Poljubit ću te.
Bez brige.
Upravo sam oprala zube.
Dvaput.
Dvaput?
Hajde, Marta, možeš ti to.
Hajde.
I oprala sam odjeću u dvosatnom ciklusu.
I ja koristim taj program!
Sjajno!
Možda će mi trebati tvoja pomoć.
To!
-Ne mogu vjerovati. -Jebote!
-Uspjela je! -Rekao sam vam!
Živjela ljubav!
Glasat ćemo za njega na idućem sastanku i riješiti ga se.
-Nevjerojatno. -Zahvaljujući tebi.
-Bio je to timski rad. -Dobro, pola-pola, zar ne?
Što radiš kasnije?
Kasnije?
Ništa. Zašto?
Doći ću po tebe u sedam.
Uspio sam!
Vole me. Rekao sam ti da ja to mogu.
Što je bilo?
Jesi dobro?
Bivša supruga zabranila mi je da viđam kćer.
Kaže da sam opasan za nju.
Mislim da to nije njezina ideja, već njenog partnera.
-Trebao bih otići tamo i uzeti je. -Dobro.
-Trebao bih ga ubiti. -Saúl, ne govori to!
Ne! Ne možeš se raspasti. Čuješ me?
Sad se moraš…
oraspoložiti.
Ne…
Bi li ti smetalo da ostanem…
sam ovdje u sobi?
Radije bih bio sam ovdje, u svojoj sobi.
Naravno.
U redu. Dobro, Saúl. Odlazim.
Neću se oraspoložiti.
Muž njegove bivše ne želi da viđa kćer.
Kvragu, to nije u redu. Saúl je dobar tip. Ne zaslužuje to.
Što je?
Hoćeš mi reći?
Reći što?
Zašto si ti ovdje?
Bipolarni poremećaj.
-Tip I. -Bipolarni?
To je ono kad si jedan dan…
tužan, a drugi dan si sretan?
Ne baš. To su brze promjene raspoloženja.
Ja imam epizode.
Neke su depresivne, neke euforične.
-Kad si debitirala? -Čuj njega! Brzo učiš.
S 13 godina.
Pobjegla sam od kuće i…
pokušala se ukrcati na brod da bih vidjela Pulp u Engleskoj.
-Nema šanse! -Sasvim sama.
U euforičnim epizodama ne…
razmišljaš o posljedicama. Samo ideš.
Sljedećeg se jutra probudiš u ratnoj zoni.
Aktivirao si bombu i ljudi te mrze.
Kao tvoj tata.
U euforiji ispraznim njegovu karticu.
A depresivne epizode?
Znaš da te…
neke bolesti ubiju.
U ovom slučaju, ti si taj koji želi umrijeti.
Fešta!
Kad smo se upoznali, imala si euforičnu…
-Da. Početak manične faze. -Manično znači euforično?
Da.
Ja sam manično-depresivna.
Bila je to sjajna noć. Barem meni.
Bila je.
Meni isto.
Adri, neću…
Neću dopustiti da se ovo razvije.
-Što je „ovo“? -Znaš.
Nemaš pojma kako je biti s nekim tko ne može kontrolirati emocije.
Ali učiš ih kontrolirati, ne?
Zato si ovdje.
Zvučiš kao moja mama. Nemaš pojma o čemu se tu radi.
Možda nemam pojma, ali siguran sam da ti to možeš.
Mozak je nevjerojatan.
Volja za ozdravljenjem moćnija je od lijeka. Dokazano je.
Jesi kao mali progutao knjigu o samopomoći?
Ozbiljan sam, stvarno.
Misliš?
Siguran sam.
Potpuno siguran.
Zar ne vidiš da si sjajna?
A uz sebe imaš majstora.
Adri, nije to…
-Nego što? -Bilo mi je super.
Ali neću dopustiti da se ovo razvije.
Uzmi. Dovrši ovo sranje.
Sranje!
Jebote, Saúl!
Hajde, možeš ti to. Samo su tri kata.
Samo tri kata.
Tri.
Dva.
Jedan…
Nema šanse!
Carla, trebam te.
-Čovječe, ne prihvaćaš „ne“ za odgovor? -Nije to.
One noći kad smo se upoznali, kako si pobjegla odavde?
-Molim? -Radi se o Saúlu.
Čvrsto spava.
Idemo.
Hajde.
Nije mogao daleko dospjeti.
Odakle ti ključ?
-Poševila sam zaštitara i ukrala ga. -Da, baš.
-Šališ se, zar ne? -Hajde.
Imaš daljinski?
Pripada čuvarici vrata.
Zašto je kod tebe?
Majko mila. Ovdje nitko nije siguran.
Uvijek zapinju. Otvori ih.
Bože! Nema pojma kako bježati!
Pazi!
-Što? -Zaboravi. Nema veze.
Bože, obožavam voziti.
Znaš, mogla bi malo usporiti.
Što? Bojiš se?
Ne.
Kad izađem, prvo ću si nabaviti vozačku.
-Šališ se, zar ne? -Ne.
Carla, stani!
Jebote!
Saúl, stani! Prestani se ponašati kao luđak!
-Saúl! -Saúl, stani.
Ako otmeš kćer, zauvijek ćeš je izgubiti. I s razlogom.
Ali onda mi je nitko neće moći uzeti.
Nećeš ništa postići ako mu kontriraš.
Saúl, slušaj me.
-Poslušaj i ti mene. -Saúl, slušaj me.
Moraš se smiriti. Molim te.
-Slušaj me. Moraš se smiriti. -Ne, moram…
Znam da nešto moraš učiniti.
-Ne! Moja kći! -Tvoja curica.
Tvoja curica, znam. Moraš eksplodirati, spaliti jebeni svijet do temelja.
-Ali ovo nije način. -Ne.
Ne želiš se sutra probuditi i saznati da si sjebao život nekome koga voliš.
Ne mogu se vratiti, a da ne učinim nešto.
Ne mogu se vratiti.
Ne vraćamo se u kliniku. Došli smo te podržati, ne zaustaviti.
Učinit ćemo nešto…
što će te usrećiti, ali te neće strpati u zatvor. Može?
Može?
Mora biti nešto jako dobro. Svejedno mi je idem li u zatvor ili ne.
-Mora me jako usrećiti. -Najjače.
-Jako sretnim. Carla? -Može.
Jako.
Hvala.
Ne znam…
Što ćemo?
Ne znam.
Imam ideju.
-To je to? -Da.
Provjerit ću ako spavaju.
Čini se da spavaju. Hajde. Brzo!
Odmah.
To je sve?
Zbog toga smo došli?
Jebote, Saúl. Ne želiš li napraviti ovo?
Ili ovo?
-Hajde, izguštaj se. -Već jesam. Ja…
Jebote!
Što kažeš na ovo?
-Kakav je osjećaj? -Kako se ti osjećaš?
Fantastično!
'Ko ga jebe, Saúl.
-To je stav. -'Ko jebe tog idiota.
-Mislim da moramo ići. -Mislim da muž moje bivše nema auto.
Sereš?
Dijagnosticirana mi je paranoidna shizofrenija.
-Ne možete očekivati da sve pamtim. -Nemoj srati, Saúl!
-To je tvoja isprika za sve? -Jesi sretan ili ne?
-Moj auto, gadovi! -Bježi!
-Jebote! -Idemo!
Zaustavite auto, seronje!
Pogledaj ga.
Spava kao beba.
Bio si sjajan.
Znam.
Pun si sebe!
Ali znaš što?
Drago mi je da si došao u kliniku.
Drago mi je što si ovdje.
Vrata.
Pazi kad zatvaraš…
Opusti se. Nema mu pomoći.
Što radiš kasnije?
S obzirom na to da centar brani noćne aktivnosti…
Ništa.
Ne radim ništa.
Osim ako se igra poker.
-Želim ti nešto pokazati. -Prvo ga moramo spremiti u krevet.
A čiji su to ključevi?
Bolje ne pitaj.
Dođi.
-Bojiš se visine? -Ne.
Često dolazim ovamo.
Volim se ovdje osjećati usamljeno.
Htjela sam to podijeliti s tobom.
Počašćen sam.
Hoćemo sjesti?
Bila sam zločesta prema tebi. Ipak, još si tu.
Ne mogu otići, zaboravila si?
Jesi stvarno mislio ono?
Što?
Da mogu ozdraviti.
Rekao sam to? Kad?
-Baš si kreten. -Naravno da možeš.
-Ali moraš to zbilja htjeti. -Ozbiljno, Adri? Opet s tim sranjem?
„Moraš to zbilja htjeti.”
Stvarno to želim. Naravno da želim!
Kako ne bih željela, Adri?
Bila sam smirena…
Dok nisi došao ti i rekao mi da mogu postići…
nešto što ne mogu.
Naravno da možeš.
Znaš što ja mislim?
Prvi si se put povezala s nekim i sad ne znaš što bi učinila.
Bojiš se.
-Ne bojim se. -Bojiš se.
Zato s ljudima provedeš samo jednu noć.
Bojiš se imati više.
One si mi noći rekla da su veze sjebane.
Što više nekoga znaš, to bude gore.
Nije istina.
-Što te više znam… -Nemoj.
više mi se sviđaš.
Ovo je centar za mentalno zdravlje.
-Idite u hotel. -Oprosti, Tina.
-Ne. -Da.
-Zadnji put, stvarno. Samo pola sata. -Oprosti, Tina.
-Ne više. -Pola sata?
Bok.
-Čekaj. -Što je bilo?
Mislim da ne mogu.
Ne moramo ništa raditi.
Samo želim spavati uz tebe.
-Laku noć. -Zapravo, dobro jutro.
-Moram na zahod, u redu? -Dobro.
Adrián.
Dobro jutro!
Slatkišu!
-Hajde, ustani. -Samo trenutak.
Dobro jutro, bundevice!
Dobro jutro, kikiriki!
-Hajde, ustani. -Daj mi minutu.
Već je prošla minuta?
Hajde.
-Adri, ustani. -Evo me.
-Adri, malo mi se žuri. -Dobro.
Daj se više ustani!
Oprosti.
Oprosti. Moram ti nešto reći.
Oprosti mi.
Ali Saúl se već ustao i pojest će sav žele.
Nevjerojatno je koliko mentalni bolesnici vole jesti žele.
Mislim da je fora u tome što možemo vidjeti kroz hranu.
Što je? Zašto me tako gledaš?
-Ništa. Uzbuđena si. -Uzbuđena? Ne, ja sam…
Sretna sam.
Sretna!
Zahvaljujući tebi, što mi pomažeš. Zar me ne vidiš?
Izgledaš sjajno!
-Stvarno? -Da.
Pogledaj bliže.
Malo je rano.
Malo je što? Što?
Žele!
Majko mila, koliko energije u rano jutro!
Hajde, ekipa.
Izvadite robu, danas njušim sreću.
Adri!
Imam sjajnu ideju. Igrajmo s ovim špilom. Tiši je od Carlina špila.
Dobro. Carla nije s tobom?
Ne.
Sa mnom nitko ne želi doći.
-Marta, znaš možda gdje je? -Ne, nisam je vidjela cijeli dan.
Idem po nju. Ti dijeliš.
Ozbiljno?
-Idu se opet ševiti. -Hvala na povjerenju.
Carla?
Adri!
Što radiš tu?
Moram ti nešto pokazati.
Iza ovih se planina vidi more!
Istina je, dođi vidjeti.
-Jesi dobro? -Nikad bolje.
Želim ovo podijeliti s tobom. Dođi.
Ondje je.
-Uzimaš li lijekove? -Ne.
Nikad se nisam bolje osjećala, vjeruj mi.
Rekao si mi da mogu ozdraviti i kunem ti se, osjećam da mogu.
Mogu, zato i vidim ovo.
Iza je, ali mogu to vidjeti.
Ako dođeš ovamo, možda možeš i ti.
Moraš doći.
-Ondje je more. -Siđi.
-Hej! -Ne. Dobro je!
U redu, smiri se.
Adri, samo ti želim pokazati da vidim jebeno more.
Moraš to vidjeti. Moraš biti svjestan.
Dobro je. Bila je to samo epizoda.
Već danima ne uzima lijekove.
Bok.
Što je ovo?
Zašto sam na infuziji?
Reci mi da joj nisi rekao.
Žao mi je. Morao sam.
Ne.
Što…
Što si ti umišljaš, tko si?
-Ne. -Carla, smiri se.
-Nisi mi imao pravo uništiti život. -Ne. Sestro!
Zbog tebe moram sve ispočetka. Ne!
Adri, rekao si mi.
Rekao si mi da mogu.
Rekao si mi to.
Ne želim te više vidjeti.
Carla.
Što se događa?
Što?
Ti mu reci.
Jutros su objavili tvoj članak.
-Jebem ti! -Smeće društva, zar ne?
-Djevojčica iz Egzorcista? -Mogu objasniti.
-Napisao sam to prije… -Prestani.
Nadam se da si uživao u eksperimentu.
-Ne! -Jebi se!
To nije bio moj Tourette.
-Idemo za drugi stol. -Ne.
Tip je jadan.
Saúl, stari…
SMEĆE DRUŠTVA
Znači…
Govorio si istinu.
Iskreno, osjećam se malo glupo.
Žao mi je.
Možeš odmah otići.
Još samo nešto.
Što se Carle tiče…
Ja sam kriv.
Znaš li zašto tako strogo nadzirem tko dolazi u kliniku?
-Da spriječite da uđu šupci poput mene? -Da, djelomično.
Ali i zato što većina ljudi želi pomoći voljenima i misli da zna kako.
Imam dvije diplome i tri magisterija.
Možda je teško povjerovati, ali u većini sam slučajeva učinkovitija
od ljubavi, dobrih namjera i jeftinih motiva…
Obitelji ovdje dovode pacijente misleći da će ozdraviti. Ne ide to tako.
Ovdje im pomažemo da nauče živjeti sa sobom i prihvatiti sebe,
a za to treba mnogo vremena.
Da.
Učimo ih da se ne prave da su bolje da bi se drugi osjećali bolje.
Gle, najteži dio mentalne bolesti je…
to što ljudi žele da se ponašaš kao da si zdrav.
Moram se vratiti na posao.
Nisam to loše sročila.
Znam da nije pravi trenutak…
Zbunim se i…
Budući da ne znam što govorim…
Samo želim da budete dobro.
Slaže li se tvoj muž s ovim?
Nije me briga.
Mislim da ovo nije loše za nju, Saúl.
Je li istina da si bolestan?
Mogu li mu dati flaster?
Sjajna ideja.
Odlična ideja.
Odmah ti je bolje.
Dođi.
Ovo je moj dobar prijatelj.
On je špijun.
Još smo uvijek prijatelji?
Jesmo!
Ne znam…
Možda sam paranoičan, ali…
Mislim da ti imaš veze s ovime.
Ti i tvoje paranoje.
Lud si k'o šiba.
Ne mogu to poreći ni potvrditi.
Je li i on lud?
-Sari! -Da, dušo.
I on je lud, ali…
On to još ne zna.
Hvala.
Čuvaj se.
Dušo, daš mi…
još jedan flaster? Možda…
Možda puno brže ozdravim.
Kao što već znate,
nedavno sam se prijavio u psihijatrijsku kliniku.
No ne znate da sam to učinio da spasim jednu djevojku.
Da je izbavim odande i maknem od skupine čudaka
s kojima je morala živjeti na takvom mjestu.
Trebalo mi je da shvatim…
možda zato što je komplicirano, ili sam gluplji nego sam mislio,
da je ne treba spašavati nikakav idiot,
jeftini i zastarjeli princ iz bajke.
Želim joj reći da ću je,
iako sam konačno shvatio da nikad nećemo moći biti zajedno,
uvijek ludo voljeti.
Možda ste pretpostavili da nisam stručnjak u tom području,
ali mislim da sam naučio nešto dok sam bio tamo.
Hvala.
Ispričao bih vam svoju priču. Možda će vam nešto značiti.
„…cura koju sam htio spasiti.
Želim joj reći da ću je, iako znam da ne možemo biti zajedno,
uvijek ludo voljeti.“
O, moj Bože, draga Carla.
Što?
Ne gledajte me tako zbog ovog sranja!
Nije sranje.
Bože, on je majstor jezika.
Gramatika i semantika…
-Ti epiteti… -Epiteti!
Prekrasno je.
Prekrasno?
To je najveće sranje koje sam ikad pročitala.
Kamo ideš?
Očitati bukvicu tom šupku. Idete sa mnom.
-Ponovno pročitaj. -Čitam.
„Ako ovo što sam rekao ima smisla i može pomoći nekome…“
Idemo svi.
Jesi luda? Odlaziš?
Da.
Ovdje nas uče kako se nositi sa sobom.
Ali moramo se ovakvi kakvi jesmo naučiti suočiti sa svijetom.
Kad nas puste odavde, moramo biti spremni na ono što nas čeka.
-Bože, ima epizodu. Ne gasi se. -Litij.
To je sjajna ideja. Treba joj puno litija.
Tonu litija. Mislili smo…
Ti ideš. Dužan si mi.
Mislimo da imaš epizodu.ž
Epizodu?
Nemam epizodu. Nikad nisam bila prisebnija.
Na primjer, Marta…
Što ćeš učiniti kad ti se sljedeći put budu smijali zbog tikova?
Víctore, jesi li spreman za svijet koji ti odbija dati sapun?
Tina, ne bi li prava princeza trebala živjeti uz svoj narod?
Ne samo da je prihvate kao vođu, već i da shvate da je u redu biti tužan.
Bilo da si princeza, pučanka ili netko kome je život pretežak.
A Sergio…
-Kako si? -Kako sam?
Izvrsno!
Idemo.
Bježite!
José Luis, kako si?
-Trebamo im odvući pažnju. -Trebali smo ovo učiniti jučer.
-Što sad? -Stres loše utječe na moju depresiju.
Kakva je to ptica?
Možeš li se usredotočiti? Moramo pobjeći!
-Imam ideju. -Što?
-Idem. -Kamo ćeš? Kreten!
-Nemoj me zaboraviti. -Neću. Kujo!
Ozbiljno?
Uspaničena sam, ozbiljno.
Misli na sljedeće:
„Svi ćemo umrijeti, ali ne danas.“ I diši.
-Imate li sapuna? -Victore, što je? Ne možeš biti ovdje.
-Diši na nos. -Idemo!
Idem iza tebe.
-Pomoći ću ti. -Čija je ovo kuća?
-Sve si potrošio. -Potrošio sam sav sapun.
Ružica!
-Hipi! -Uhvaćeni smo!
-Sranje. -Što radite?
-Odmah smo natrag! -Hej!
-Daj gas! -To je opasno!
-Oprezno! -Moramo obaviti važan zadatak!
-Víctore, mislim da te malo volim. -I ja tebe, slatkice!
-Ovo je ludo! -Brzo se vraćamo!
-Zovi policiju! -Ja vozim. Kvačilo je nezgodno.
-Lijevo. -Onda nemoj pokazivati desno!
Brzo! Za njima!
Milijun klikova u dva dana.
Ti si čudo.
Najčitaniji članak.
Milijun klikova u dva dana.
Daj mi pusu, molim te.
Nisam ga seksualno napastovao, u redu? Danas više ne znaš…
-Saúl, stani! -Saúl!
-Bok! -Zaustavi auto.
-Siđi. -Nemoj!
Ne miči se, ubit ćeš se.
Vidimo se uskoro.
Proći ću ih i…
-Bože! -Kakva navala adrenalina!
-O, Bože! -Bože!
Odsad ćemo objavljivati članke o tome što se zaista događa s…
feminizmom i ostalim sranjima.
Može? Upregnite mozak.
Hej, čovječe!
Miči se, jebote!
-Oni pretječu? -Nemoj preticati.
Prvo oni, a onda mi. Ili ćemo umrijeti.
Ozbiljno, naučite voziti!
Auto!
Ja sam gej!
-Što? -Ti si gej?
Ne sjećam se. Tko si ti?
-Mogu li ih sad proći? -Da.
Upalim žmigavac, malo ubrzam…
Feminizam. Što još?
LGBTIQ ravnopravnost.
-Što? -LBGTIQ zajednica.
Pederi.
-Izgubili smo ih. -Rosa, molim te!
-Izgubili smo ih. -Nismo, ispred nas su!
-Ne vidim bez naočala. -Imaš naočale?
Od svoje 13. godine. Ne nosim ih jer mislim da izgledam staro.
Molim te, stavi naočale!
Što još? Recikliranje i sve to…
Ekologija.
-Pravi izraz za to je… -Zagađenje.
Klimatske promjene.
-Greta Thunberg. -Što?
Ne, klimatske promjene. Ništa nastrano.
Odjednom u kuhinji trebamo pet kanti za smeće.
Ti ih nabavi, jebote!
Da vidim. To su sunčane naočale.
Daj mi ih.
Muslimani, crnci…
-Imigranti. -To obvezno.
Evo.
To su te! Da vidim.
Gle! Imaš pravo. To su oni.
-Ovdje ima previše stvari! -Što radiš?
-Bacaš papir? Ozbiljno? -To nije u redu.
-Zapisat ću. -Spusti to!
Adri, ono što se tebi svidjelo…
Stigmatizacija mentalnih bolesti.
Tako je! Čudaci!
Ne!
Tvoja tema.
-Moja tema? -Tvoja tema.
Koja je moja tema?
On s njim, on s njom, čak i držačem za šešire. Znaš.
Nimfomanija?
Nimfomanije. Množina.
-Ja nisam… -Nimfomanije. Ima ih više.
Danas ništa nije crno i bijelo.
Mislim, danas postoje…
To je raznolikost.
-Van! -Saúl!
-Stani. -Saúl, molim.
Spavajte.
Morate ići spavati.
Stani!
Ovo je sjajno.
-Povratit ću. -Ne u mom autu.
-O, Bože. -Glavu van.
Cure.
Tini i meni nije udobno iza.
Loš si vozač.
Kike, zar ne?
Znaš…
Jebote.
Droge?
Točno.
-Prevencija… -Ne, ne to.
-Droge. -Droge.
Droge. Možeš to iz glave napisati.
Dobro.
Dobar dan.
Kamo ste krenuli?
Bok. Dobar dan.
Došli smo vidjeti Adriána Malloa.
-Imate li zakazano? -Ne.
Adrián nam je rekao da možemo doći kad god želimo.
Na sastanku je. Neće biti moguće.
-Nećete nas pustiti? Ona je sa mnom. -A vi ste?
-Ne znaš tko sam? -Ne.
Vjerojatno je riječ o nesporazumu.
Iz kraljevske sam obitelji.
Tvoj će se šef jako naljutiti ako nas ne pustiš.
Kraljevske obitelji?
Unutra smo. I buduća kraljica Španjolske također.
-Kujo. -U redu, odlazite!
Ne diraj me. Luda sam.
-Bože! -Adri!
Pedofilija je trenutno…
Ludo sranje i tako dalje. Što još?
-Adri! -Adri!
-Adrián!
-Adri! -Što sam vam rekla? Ozbiljno?
-Carla. -Adri!
Pusti ih unutra.
Što radiš ovdje? Pustili su te?
Ne.
Bit ću brza.
U redu, što je bilo?
Ne mogu poreći ni potvrditi da će ovo biti brzo. Nemam pojma.
Kakvo je ovo sranje?
Moj članak.
Nije ti se svidio?
To otrcano sranje?
Obična bljuvotina.
Ne bih očekivala ništa više od ovog usranog časopisa.
Pokaži malo poštovanja.
Carla, što je bilo?
Njega zanima što je bilo!
Kakvo je to sranje da ne možemo biti zajedno?
Ti si to rekla. Rekla si da me ne želiš više vidjeti.
Stari, bipolarna sam, mijenjam mišljenja!
Ovako se boriš za mene? Za ljubav svog života?
Stari, to je stvarno nisko.
Gledaj što ću učiniti s tvojim člankom.
Ali, Carla…
Možda je časopis sranje, ali je kvaliteta papira vrhunska!
Samo da znaš, ne trebaš me spašavati.
-Ti ni bilo tko. -O tome se radi!
Znam, jebote!
Ali ni ti ne trebaš mene da te spasim od sebe, kužiš?
Da, Carla.
Da, što?
U pravu si.
Ne trebam te da me spasiš od sebe same.
Želim biti s tobom.
-Neće biti lako. -To je moj problem.
Da, ali…
Pokušat ćeš me promijeniti.
Neću ti dopustiti jer…
-Nitko me ne može promijeniti. -Volim te takvu kakva jesi.
Bit će dana kad ću…
Bez razloga biti euforična.
Znam.
I dana kad ću htjeti umrijeti.
I to znam.
Bit će dana…
Kad ću te htjeti ubiti.
Nema problema.
Stvar je u tome…
neke ću te dane toliko htjeti ubiti…
da bih mogla to i učiniti.
-Stani! Čekaj, mogla bi? -Ovo nikad neće biti normalno.
Da.
Za sve.
Jesi lud?
Bio sam u psihijatrijskoj klinici, nisam ti rekao?
Kad sljedeći put vidim nekoga tužnog,
neću tražiti da se nasmiješe.
Ili im obećati da će biti bolje.
Ako im uistinu želim pomoći…
Dat ću im do znanja da, čak i ako ne razumijem što ne valja…
Tu sam ako me zatrebaju.
Možeš ući ako želiš.
Ne!
Čekaj malo!
Oprosti, imaš kemijsku?
Hvala.
Broj je 639-351-011.
Carla.
Može? Tako nećeš zaboraviti.
To si htio, zar ne?
Ući…
Dobiti moj broj…
-I otići. -Nazvat ću te kad izađeš.
-Može. -Čim izađeš.
-Bok. -Bok.
Prijevod titlova: Goran Markuš