Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mustjad okkad ja roosinupud, naeruvirved ning pisarad
Üht olla ei saa ju teiseta - need põimununa võrsuvad
Dima, oota.
Minu võit. - Olgu.
Lähme tagasi. - Võta vabalt.
Sergei?
Lõbutse kordki. Veel üks kord. Palun.
Kivideni võidu.
Olgu, aga kaotad jälle. Valmis?
Luisa, ruttu.
Seis! Öelge oma nimi.
Seis, või tulistan! - Popov.
Sidorov olen.
Sidorov?
Jälle sina.
Suitsunurk, kell üheksa.
Järgmine kord saad kuuli.
Volodja. - Popoviga on lõdva.
Kaks pakki suitsu. Tunne õigeid inimesi.
Kõigil pole sidemeid.
Sul võiks need olla. Kas või kõik.
Perse! Kuramuse kivid.
Põhineb tõsielulistel sündmustel
Haapsalu õhujõudude baas.
Nõukogude Liidu okupeeritud Eesti.
Aasta 1977
Maast lahti!
Neetud laisad rajakad.
Uimased. Lollakad.
Mõttetud rajakad.
Emme teile appi ei jookse!
Eluga, eluga.
Valvel!
Vabalt!
Teine eskadrill on manöövriks valmis.
Põhineb Sergei Fetissovi autobiograafial
TULILIND
Kunagi võtab polkovnik lennuraportid lahti
ja leiab sinu anatoomiajoonised.
See eksam on kõige raskem.
Pärast seda tuleb veel teaduslik kommunism.
Oma eluks ei jää üldse aega.
Lõppude lõpuks on asi seda väärt.
Teeme raporti ära.
Selenjov, 1.34.
Tokarev, 1.12.
Sa siis ei kaalu polkovniku pakkumist?
Anna üks hea põhjus.
Kaks põhjust.
Sa saaksid teha karjääri siin,
selmet pärapõrgus heina loopida.
Mida muud veel tahta?
Sergei, Luisa. Oodake.
Sergei, tee pilti, järeltulevatele põlvedele.
Ega ometi jälle.
Ma lähen sööklasse. - Palun.
Seekord naerata ikka kah.
Seltsimees leitnant.
Meil kästi nädalalehe jaoks pildistada.
Vabalt.
Las ma teen ühe teist kõigist koos.
Pisut paremale.
Kuidas ülema kabinetti saab?
Seltsimees leitnant, ma juhatan teid.
Kui NATO sõjajõud tugevdasid meie piiri seiret,
on mul neli MIG-i ööpäev läbi õhus.
Me eeldame, et iga B-52 pardal on mitu termotuumaseadet.
Kui kas või üks peaks läbi lipsama,
on neil tee Leningradi lahti.
Teie ülesanne on seda vältida. Kas on arusaadav?
Just nii, seltsimees polkovnik.
Tere tulemast, leitnant Matvejev.
Võite minna.
Saatke ta sisse.
Niisiis, noormees.
Kuulsin, et sa loobusid minu pakkumisest jääda.
Mis siis plaanis?
Lähen koju ja otsin töökoha, seltsimees polkovnik.
Hüva.
Võta UAZ ja vii leitnant ohvitseride kasarmusse.
Saad mõningaid lisakohustusi, kuni veel siin oled.
Just nii, polkovnik.
Korrapidaja.
Jah, seltsimees major.
Ei, ta pole veel tagasi.
Kannan otsekohe ette, seltsimees major.
Allkiri siia.
Siin pole võimalust fotosid ilmutada,
seltsimees leitnant.
Nüüd on.
Sa ilmutad samuti fotosid?
Jah.
Lõpetan siin ise. - Just nii, seltsimees leitnant.
Palun luba minna.
Lubatud.
Reamees.
Tänan, seltsimees leitnant.
Matvejev.
Lõpetasite kiitusega, mis?
Öeldakse, et kel läheb hästi lennukoolis,
see ei saavat tehnikaga hakkama taevas.
Mulle öeldi, et üks piloot siin olevat selle probleemiga.
Eks aeg näitab.
Raisk. Täna on valves Volkov.
Ta ajas teise rühma kell kolm öösel üles,
sest leidis kasarmu eest koni.
Siis sundis neid jooksma 10 km metsa,
kaevama haua ja koni austusavaldustega maha matma.
Tõpranahk.
Mis on?
Vähemalt keegigi saab täna.
Minuga on siis kellad.
Nüüd saan aru, miks ta meiega ei tulnud.
Mis sul viga on?
Ma ju ütlesin. "Ta on mulle õe eest"?
Sa oled armunud.
Sergei, võta siis midagi ette.
Enne kui on hilja.
Kõige tähtsam on eskadrilli ohutus.
Tuleb päev, mil peate valima,
kas lasta mööda või päästa paarimehe elu.
Vapruse ja vastutustundetuse vahel on õhkõrn piir.
Homme seisab meil ees õhurünnak.
See on kõik.
Reamees Serebrennikov? - Seltsimees leitnant.
Vabalt.
Kas Luisa on siin?
Ei, ta läks kaadriosakonda, seltsimees leitnant.
Olgu. Tulen hiljem tagasi.
Seltsimees leitnant,
kas tohib midagi küsida?
On teil hiljem aega fotosid ilmutada?
Ära silita siin. Nühi kõvemini. Ühtki plekki ei tohi jääda.
Armastuskiri sinu järjekordselt austajalt.
Jälle on avatud.
Küllap on maru põnev töö lugeda neid sinu ema põrutavaid kirju.
Tule, me mängime Lenini toas turakat.
Sergei. Ära unista siin.
Vahest hiljem.
Võta nurgast kinni.
Ja pane ettevaatlikult
sellesse veevanni.
Kas nii, seltsimees leitnant?
Juba parem.
Ja kutsu mind Romaniks.
Sul on inimeste peale silma, Sergei.
Tabad nende olemust, nende hinge.
Ma otsin midagi sügavamat,
kuid ei suuda seda veel kätte saada.
Mida sa silmas pead?
Kui pildistad,
on just selles hetkes miski,
mis kaob siis igaveseks.
Hetk, mis ei kordu enam iial.
Nagu kummitus, mis pageb sellest ilmast.
Ma ei teadnudki, et oled filosoof.
Meil oleks üht napsi vaja.
Panin talle madalama tulemuse.
Raadio pidi tema raevust peaaegu plahvatama.
Ta röökis ja ähvardas mind, nagu oleksin tema naisega maganud.
Tead, mis see on?
Tšaikovski.
Olin 14, kui seda esimest korda kuulsin.
Mu parim sõber Miša tantsis seal.
Ma pole kunagi balletti näinud.
Kuidas küll on võimalik Orjolis kasvades nii matsiks jääda?
Käisin tihti teatris, enne kui siia lõksu jäin.
Nüüd aga pole mingit võimalust.
Lähme kontrollime fotosid.
Ettevaatust, reamees.
Ma peaks tagasi minema. Ma ei tohiks siin ollagi.
Targem oleks siin välja magada.
Ei, ma ei saa...
Ütlen korrapidajale, et mul oli sind angaaris vaja.
Ei, ei, ei. Pean minema.
Ma ei saa jääda. - Kuule.
Kui lähed sellises seisus tagasi kasarmusse,
küürid nädal otsa peldikuid.
Perse.
Vorm selga, türbel!
Miks sa riidesse ei saa, nagu kõik teised sead siin?
Lebedev.
Kas lubasin õhtul kasarmust lahkuda? - Ei, seltsimees seersant.
Mille perse päralt sa siis väljas kimusid?
Mis sul häda on?
Miks sa mind oma niiske pilguga vahid?
Pervert oled? - Ei, seersant.
Miks sa siis seda nägu oled, raisk?
Mida sa irvitad?
Anna perverdile peksa.
Kurt oled või, raibe?
Anna nüüd pederastile peksa!
Kõik postile.
Kõik postile! - See on lahinguharjutus.
Kui kohalikus staabis lõpetan,
tahan midagi näidata.
Mida? - Küll näed.
"Tulilind" esietendub homme
Sa pole lahkumisest saati sõnagi öelnud.
Loodan, et see polnud nii halb.
Ei, mulle väga meeldis. Vabandust.
Kui vaatasin etendust oma parima sõbra Dimaga,
ei tahtnud ma kunagi, et see lõpeks.
Dima kasvas emata, mina aga isata.
See lõi meie vahel otsekui nähtamatu sideme.
Kirjutasime teineteisele salakirju ja alla panime "Valentin".
Valentin? - Zubkov.
Hävituslendur, kellest sai näitleja.
Me tahtsime olla tema moodi.
Leppisime isegi kokku, et astume koos samasse Moskva teatrikooli.
Mis siis sai?
See oli kõigest rumal unistus.
Stopp! Piiritsoon! Sisenemine keelatud!
Mida sa edasi teed, kui baasist lahkud?
Lähen tagasi talusse, toetan ema, otsin töökoha.
Kas poleks parem toetada,
kui õpiksid Moskvas ja töötaksid Mosfilmis?
Ma ei saaks sisse. - Kust sa tead?
Vastu võetakse kõigest 20 inimest.
Meil on siin sadu nekruteid,
aga polkovnik valis välja just sinu.
Saatus pole kirjas tähtedes, vaid meie tegudes.
Shakespeare.
Tõmba kõrvale. Siin läheb aega.
Vaadake.
Nad tantsivad üksteisega.
Kuramus.
See küll mustikas polnud.
On sul kodus oma tüdruk?
Ei.
Aga teil?
Perse, piirivalvurid.
Mis sinuga eile õhtul juhtus?
Arvasin, et ajad Luisale ligi, mitte ei ignoreeri veelgi rohkem.
Pidin leitnanti sõidutama. - Nii hilja?
Me ootasime sind.
Luisa aina kädistas temast, nii et palusin tal vaikida.
Ta sai mu peale vihaseks ja läks ära koju.
Kuhu sa teda sõidutasid? - Ta käis teatris.
Ja edasi?
Jäime tagasitulekuga hilja peale.
Mis on? - Sergei, sul on see pilk.
Täitsin teenistuskohustusi.
Leidsid mõne teise tüdruku?
Lao välja, kes ta on?
Vahetus, kes tuleb?
Kolja, vahetan su välja.
Lase käia, Sergei.
Kuidas ta siis tundus? - Kes?
Leitnant Matvejev.
Teistsugune kui teised ohvitserid.
Seda ma arvasingi.
Sõidutan leitnanti nädalalõpul Tallinnas.
Mis sina arvad? Kuhu ma peaks ta viima?
Ma võiks tulla linna näitama, kui leitnant vastu pole.
Jah. - Hästi siis.
Stalin seisab keset põldu, rohetavat põldu,
tema kõrval on aga kolhoosnik, ja Stalin... ei, kolhoosnik...
Kui anekdooti räägid, tee seda vähemalt õigesti.
Tõbras.
Kolhoosnik võtab Jossif Stalini vastu oma kartulipõllul.
"Seltsimees Stalin, kartuleid on meil nii palju, et kuhja ladudes
ulatuks tipp Jumalani välja," sõnab kolhoosnik.
Räägi edasi, reamees Serebrennikov.
Räägi aga. Ma armastan häid anekdoote.
Räägi.
"Aga Jumalat ju pole," vastab Stalin.
"Täpselt," lausub seepeale kolhoosnik.
"Kartuleid samuti mitte."
Kartuleid samuti mitte.
Hea nali.
Tule kaasa.
Sellised anekdoodid
võivad sinu tulevikuväljavaateid kõvasti mõjutada.
Meil lasub tohutu vastutus selles, kuidas ühiskonda mõjutame.
Mina valiks, milliseid anekdoote rääkida.
Rohkem nii ei juhtu, seltsimees major.
Loodetavasti.
Sinu enda pärast.
Ja veel üks asi.
Korrapidaja logiraamatu järgi
tagastasid sa UAZ-i pärast Tallinnas käimist kell 22.34.
Miks nii hilja?
Leitnant käis teatris, seltsimees major.
Risti ülesõidul tekkis viivitus.
Tõkkepuud olid jälle rikkis.
Tegin kõik, et võimalikult ruttu tagasi jõuda.
Kellega ta teatris käis?
Üksi, seltsimees major.
Või nii.
Kannad mulle ette, kui märkad midagi ebatavalist.
On selge? - Just nii, seltsimees major.
Võid minna.
KGB toimik. Sergei Serebrennikov
Ja Oleviste kirik oli kõige kõrgem hoone
keskaegses Euroopas.
Legendi järgi olevat Maarja kabeli alla maetud aare.
Vabandust.
Aitäh.
Kuidas ma välja näen?
Sul on õigus.
Aitäh.
Soovid ka?
Tänan, seltsimees leitnant.
Ja see on muidugi kuulus munakivitänav,
kus Lenin tellis oma esimese paari saapaid.
Luisa?
Olga. - Luisa.
Pole ammu näinud.
Oled nii kena. - Sina samuti.
Tere.
Kumb neist kenadest meestest su kaasa on?
Olga. - Ära ütle.
Tema on sinu abikaasa, mis? Ja tema kindlasti su vend.
Olga, nad on mu kolleegid baasist.
Ah kolleegid. - Jah.
Väga meeldiv. - Väga meeldiv.
Küll ta on armas.
Sinu laps? - Jah.
Kui vana ta on? - Seltsimees.
Luisa.
Olla või mitte olla - selles on küsimus.
Olla
või mitte olla.
Selles on küsimus.
Olla
või mitte...
olla.
Selles on küsimus. Kurask.
Kes seal on?
Sa ehmatasid mind.
Kus Luisa on?
Tule.
Aitad sa mind repliikidega?
Mis repliikidega? - Katsete jaoks.
Järjekordne unistus. Sa ju tead, et lähed tagasi talusse.
Ei, Luisa, tõsiselt. Saatsin avalduse ära.
Minust saab näitleja.
Ma ei jaksa ära oodata, millal sind laval näen.
Tegeleme raportitega, pärast sinu repliikidega.
Petrov, 1.05. Tokarev, 0.52.
Matvejev...
Seltsimees leitnant. - Vabalt.
Väike kingitus.
Sergei rääkis, kui hästi sul eksam läks.
Polnud vaja, leitnant Matvejev. Tulen kohe tagasi.
Kuhu me jäimegi?
Selenjov, 1.25.
Jah, seltsimees polkovnik?
Ta ootab teid.
Ta on kuidagi teistsugune.
Platonov.
Te ületasite kõiki eelmise nädala eesmärke.
Suurepärane.
See on kõik. - Mitte päris.
Üks asi veel.
Leitnant Matvejev,
kas olete kursis kriminaalkoodeksi paragrahviga 121?
Ei, seltsimees major. Ei ole.
Meestevaheline seksuaalsuhe,
mis on karistatav 5aastase vangistusega sunnitöölaagris.
Ma ei mõista, seltsimees major.
Saime teatud ettekande, milles vihjatakse
teie amoraalsele käitumisele reamehega.
Pahatahtlik kõlakas. - Leitnant Matvejev!
Ma ei soovita vahele segada.
Selle reamehe nime pole mainitud.
Öelge mulle see.
Mul pole mingit nime öelda.
See on vale. Uskuge mind.
Valige sõnu hoolega, leitnant Matvejev.
Seltsimees major,
kes selle kirjutas?
See saadeti anonüümselt, ilma nimeta.
Autundeta.
Mina usun leitnanti.
Võite minna.
Just nii, seltsimees polkovnik. - Leitnant.
Oleks kahju.
Kui ostad tuliuue Nõukogude auto,
mis pealekauba saad? - Pole aimugi.
Rongi- ja bussigraafiku.
Tean ka üht head anekdooti.
Pean minema.
Ja kus minu kingitus on?
Sergei. Kuula ja jää rahulikuks.
Keegi kandis ette.
Meist. - Mida?
Sinu nime ei mainitud, aga...
Aga KGB teab midagi.
Sa peaksid minema, Sergei.
Kõik oma postile. Punane häire.
Kordan, punane häire. See pole õppus.
Valvel. - Vabalt.
Neli B-52 tuumapommitajat
on neutraaltsoonis, Leningradi kursil.
Neid eskordivad 011 ja 023.
Baas. 011. 30 sekundit piirini. Palun luba tulistada.
Mitte tulistada, 011. Kordan, mitte tulistada.
Kümme sekundit piirini.
Baas. 011. Ootan käsku.
Oodake. Sihtmärgid keeravad 90 kraadi põhja.
Jätkake eskortimist, 011 ja 023.
Baas. 011. Mootoritõrge.
Kandke ette, 011.
Mootori võimsus 30, langeb. Jahutus ei toimi.
Mootor ei tööta. Palun luba katkestada.
Tähelepanu, meil on hädaolukord.
Heitke välja relvad ja kütusepaagid.
Fikseerige koordinaadid, 023.
Fikseeritud. 85 km. 10 200.
See annab talle 73 km.
Tal jääb vähemalt 10 km puudu.
Jätta, 011. Katapulteeruge mere kohal 3000 m kõrgusel.
Ma päästan lennuki, kui lendan miinimumkiirusel.
Neetud, ta üritab maanduda.
Matvejev, see on liiga ohtlik. Te peate elusana tagasi jõudma.
Katapulteeruge. See on käsk.
Ma ei kuule. Hüpe võimatu. Kordan. Hüpe võimatu.
Aktiveerige pidurdusvõrk.
Valvemehaanik keskusele.
Karamazin, Serebrennikov. Võrgu juurde. - Just nii.
Hakka juba tööle. - Milles viga?
Raisk. Kaitse on läbi.
Vänt!
Kuramus!
Ei liigu!
Baas. 011.
Lennuväli ees. Palun luba maanduda.
Luba antud, 011.
Proovi nüüd!
Eluga, eluga.
Rutem.
Tuleb! Põgene!
Rutem, rutem.
Tagasi postile, reamees.
Sina! Sina! Sina! Aidake ta välja.
Kõik on korras, leitnant Matvejev.
Teil oli täna õnne.
Puhake.
Seltsimees leitnant?
Siin üleval.
See on sulle.
Et sa mind ei unustaks.
Me võiks võtta õppelennuki ja lennata Rootsi.
Rootsi.
Miks Rootsi?
Ma ei tea. Ükskõik.
Peaasi, et oleme koos.
Sergei, ma olen ohvitser.
Ma ei saa kodumaad maha jätta.
Kui saad teatrikooli sisse,
otsin endale Moskvas tegevust.
Ja siis võime minna kinno, millal aga tahame.
Ja jõekruiisile ning vaadata kõiki Suure Teatri etendusi.
Süüa Arbatil jäätist,
ja pärast Ameerika mägedel öökida.
Plaan paigas.
Hüva.
Seltsimees major.
Vabalt.
Paistab, et veedate lõbusalt aega.
Analüüsisin lihtsalt lennuraportit, seltsimees major.
Üksi?
Jah, seltsimees major.
Või nii.
Kus te need ilmutasite?
Need on mu isiklikud fotod, seltsimees major.
Või isiklikud.
Matvejev,
kui selles ettekandes on kübetki tõtt,
saan ma seda teada, uskuge mind.
Ja siis ei saa teid kaitsta keegi, isegi mitte Kuznetsov.
Ja ma teen kõik, mis minu võimuses, et te enam iial ei lendaks.
Head ööd.
Mine nüüd tagasi kasarmusse.
Vaata, et keegi sind ei näeks.
Rutem! Eluga!
Kuramuse rajakad.
Liigutage!
Varsti ei pea me teda enam kuulma.
Ainult üks päev.
Kivi kotti.
Seltsimees leitnant.
Vasja, oota siin. Polkovniku käsk.
Seltsimees leitnant?
Mis on, reamees?
Mul on plaan.
Mis plaan?
Moskva jaoks.
Tagasi postile, reamees.
Mida?
Eile öösel... - Kuula mind.
Seltsimees Serebrennikov.
Eile ei juhtunud midagi.
Meil pole midagi olnud. Midagi.
Selge?
Vasja.
Sergei?
Ära unusta siis pärast katseid kirjutada.
Muidugi.
Kõike head.
Aasta hiljem
Oo, õnnis puss,
siin on su tupp.
Siin puhka, las ma suren.
Kõik kombes? - Proovige uuesti.
Kui Julia oleks abiellunud targa ja rikka Parise,
selle ideaalse mehega, olnuks hirmus tragöödia olemata.
See olnuks mugavussuhe, mitte ehe armastus.
Tõesti või?
Ja milline on siis ehe armastus?
Sa mõtleks aina temale. Ihkaks olla temaga, mis ka ei juhtuks.
Julia saanuks nad mõlemad päästa. Nad võinuks salaja kohtuda.
Ja elada poolikut elu?
Romeo ei ütle: "Teid trotsin, tähed!",
et Juliaga salaja kohtuda.
Siis mitte, kui on pööraselt armunud.
Pean loengusse minema.
Oota, tulen ka.
On sul pärast aega meie stseene üle käia?
Me võiks minu pool harjutada.
Täna ma ei saa. Pean monoloogi harjutama.
Sergei, siin sa oledki. Su sõber on siin.
Näeme pärast.
Luisa.
Vaata aga.
Oled nii nägusaks muutunud.
Raamatukogus istumine mõjub nii.
Ja söödav toit.
Su ema näeb ikka nii noor välja.
Kuidas tal läheb?
Tal on kõik hästi.
Minu uudised on kuulatud. Kuidas sul meditsiinikoolis läheb?
Otsustasin selle järgmise sügiseni edasi lükata.
Miks?
Töötan ikka polkovniku juures.
Aeg läheb nii ruttu.
Sergei, sinu lahkumisest saati on palju muutunud.
Ma pidin sind nägema.
Ma ei taha, et meie vahel midagi muutuks.
Muidugi mitte.
Aitäh. - Mis lahti?
Ma abiellun.
Romaniga.
Romaniga?
See on...
Oled sa kindel?
Muidugi.
Muidugi olen kindel.
Väga tore.
Mul on sinu pärast hea meel.
Teie mõlema.
Ma igatsesin sind nii väga.
Sa ju tuled meie pulma, eks?
Suhkrut?
Jah.
Võtame Sergei terviseks.
Oleme siin tänu sinule.
Terviseks! - Terviseks!
Veel üks.
Kibe, noored!
Kibe, kibe, kibe!
Kaks, kolm, neli,
viis, kuus, seitse!
Raske on vaadata, kui su armastatu pea kaotab.
Mul on ka ometigi silmad peas.
Vaevalt see sind praegu lohutab, aga kui ta poleks mu baasi tulnud,
siis usun, et tüdruk oleks abiellunud sinuga.
Tänan, seltsimees polkovnik.
Vabandust.
Kuidas sul läinud on?
Hästi.
Kuidas teatrikool on?
Palju parem kui baas.
See on otsekui teine maailm.
On sul oma tüdruk?
Armastad sa teda?
Muidugi.
Ta loobus sinu pärast kõigest.
Ma pidin sind kaitsma. - Mille eest?
Sa ju tead, mis juhtub sinusuguste meestega.
"Minusuguste meestega"?
Kes siis sina oled?
Abielus armastatud naisega.
Usud sa tõesti, et vales elades saab sellest ajapikku tõde? - Sergei.
Sa ei tea minust midagi.
Oota. Sergei.
Kibe, kibe, kibe, kibe!
Olen püüdnud... sind kogu hingest unustada.
Aga ma ei suuda.
Ootasin kõik need kuud. - Sergei.
Sergei. - Ma arvasin, et tuled.
Ma ei saanud.
Mida sa teed?
Seltsimees major.
Abikaasa otsib teid.
Tänan, seltsimees major. Tulen kohe.
Pean minema, Sergei.
Me võiks ikka veel koos Moskvasse sõita.
Kellelgi poleks vaja teada.
Süüa jäätist Arbatil... - Sergei.
Luisa on...
rase.
Neli aastat hiljem
"Teil on aru peas küllalt," lausus vagamees Zossima.
"Pidage oma joomise ja lobisemisega piiri,
ärge anduge oma himude orjamisele,
eriti raha jumaldamisele.
Kuid peaasi - ärge valetage."
"Kas te mõtlete Diderot' või?" - "Ei, asi pole Diderot's.
Kõige tähtsam on, et te ei valetaks iseendale.
Kes endale valetab ja ise oma valet kuulab,
jõuab niikaugele, et ei tunne enam ära tõde iseendas..." - Issi!
"ega enese ümber,
ja elab lugupidamatuses nii enese kui teiste vastu.
Aga kui inimene millestki lugu ei pea,
lakkab ta armastamast."
Õhtusöök on valmis.
See poleks puhkus.
Ma töötaks hilise õhtuni. Sina oleks päev otsa puha üksi.
Parem on, kui jääd siia.
Aga ma ei taha siin passida. Ja poja igatseks issit.
Siin on su lähedased, kes sind aitavad.
Kõigest paar kuud.
Sa meile ka mõtlesid? - Jah.
Ja? - Kui Moskvas lõpetan, saan ametikõrgendust.
Ja me saame endale lõpuks suurema korteri.
Kas minul ka sõnaõigust on?
Nii on kõigile parem.
Mu kampsunit oled näinud?
Millist? - Halli, talve oma.
Miks sa pead minema?
Serjoža, varsti näeme.
Te mõlemad olete pahad.
Serjoža.
Seda mõtled? - Jah.
Seepärast ma sind armastangi.
Peaksin õigeks ajaks rongile jõudma.
Näeme varsti.
Vanglasse, mu prints?
Taanimaa on vangla.
Siis on ka terve maailm.
Ja ongi suurepärane vangla, kus on palju urkaid, konge ja keldreid.
Taanimaa on üks hullemaid.
Meie ei arva nii, prints.
Siis ta pole seda teile,
sest miski ei ole hea ega halb, üksnes mõtlemine teeb ta selleks.
Minule... on ta vangla.
Loen vaheajal kõik tema teosed läbi.
Peaasi, et sa ainult seda ei tee.
Mina ei lase, muidu viskan ta raamatud jälle jõkke.
Sergei? Sulle on külaline.
Mida sina siin teed?
Tulin su etendust vaatama.
Kas meeldis?
Prints oli väga hea.
Aitäh.
Sergei.
Sain oma korteriasjad joonde.
Mul on vaba nädal, enne kui akadeemias alustan.
Miks sa sellest mulle räägid?
Kas sa mu kirja ei saanud?
Kuidas su naine ja laps elavad?
Tule minuga Sotši.
Mul on kaks piletit.
Rong läheb kell kuus.
Arvad, et võid kohale ilmuda, ning jätan oma elu kus see ja teine?
Kas naine ei saanud kaasa tulla?
Sergei.
Tulen kohe, Ilja.
Pean tagasi sõprade juurde minema.
Miks me teie arust õpetamisel klassikat kasutame?
Sest nende lugude tegelased pole intellektuaalid.
Nad on elavad ja ehedad, tunnetega olevused.
Õrnatundelised...
ja südametuksetega.
Tahan, et püüaksite need tuksed
ka oma südamesse ning hinge.
Teed?
Volodja on ikka selle modelliga? - Jah.
Ja ta tuli Volodjaga Luisale külla.
Kuidas tal läheb?
Pärast räägime, Sergei. Pärast.
Roman?
Ma kardan seda unenägu.
Kardan ärgata.
Sind kaotada.
Ma olen nüüd siin.
Mis on?
Mäletad sa mu parimat sõpra Dimat?
Kui ta sai 13,
küpsetas mu ema talle õunapiruka.
Dima elas kooli lähedal.
Tahtsin selle talle viia, kuni see veel soe oli.
Jooksin terve tee.
Kui kohale jõudsin,
kuulsin toast karjumist,
niisiis läksin akna juurde.
Mu kirjad olid põrandal laiali.
Tema isa
oli ta lauale surunud,
nüpeldas tema selga
ja röökis: "Minu pojast ei saa mingit kuradima pedet."
Ma ei unusta iial tema pilku,
täis tülgastust.
Ja siis vaatas Dima üles ning märkas mind.
Ja ma jooksin ära.
Ma jooksin ära.
Järgmisel päeval ta kooli ei tulnud.
Küla lähedal metsas on järv.
Kolm päeva hiljem leiti sealt tema surnukeha.
Ma pole sellest kunagi kellelegi rääkinud.
Mul on siin kolm reeglit.
Ei mingit viina, ei mingeid muusikaga prallesid ja ei mingeid tüdrukuid.
Pärast kl 23.
See korter on võrratu.
Tere tulemast koju.
Nagu soovisid.
Sirp ja vasar.
Esmalt võtab alt jalad, siis aga lööb pähe.
Võtad? - Sa veel küsid?
Uhke korter - hävituslendurid teenivad ilmselgelt hästi.
Terviseks. - Terviseks.
Sergei võtab seda kõike alati nii tõsiselt.
Ta mängib elu lõpuni Hamletit või onu Vanjat.
Õigus. - Selles pole midagi halba.
Matvejev, kütus saab otsa.
Kohe saab.
Sergei.
Vabandust.
Kes võinuks arvata, et näitlejatel ja lenduritel on klappi.
Teisiti ma ette ei kujutakski.
Oligi arvata. - Ei.
Volodja.
Volodja. - Kao eemale.
Volodja. - Seda ma arvasin.
Zverev pidanuks mu ettekannet uurima.
Sina?
Sinu tõttu läinuks me kinni.
Kust ma pidin teadma, et see olid sina?
Miks ta Luisale nii teed?
Sa rikkusid tema elu.
Volodja.
Me armastame teineteist. - Jäta. Aitab.
Me armastame... - Jäta. See pole armastus.
See on rõve.
Ajad mul südame pahaks.
Perse.
Sa ei räägi kellelegi.
Ei Luisale. Ei kellelegi.
Ei, teed seda ise.
Arvad tõesti, et ta jätab sinu pärast Luisa ja õhujõud?
Kabuli saabus taas veel Nõukogude vabatahtlikke,
et vabastada Afganistani rahvas.
Afgaani lapsed võtsid Nõukogude sõdureid vastu soojalt...
Oled sa kindel?
Kindel.
Ta ei räägi Luisale.
Väga hea.
Ootad sa kedagi?
Matvejev?
Roman Aleksejevitš? - Jah.
Kirjutage alla.
Mida sa veel ootad?
Sergei, palun mine ja too oma ülejäänud asjad.
Roman, ta ei saa siia tulla.
Ma ei saa teda tagasi saata.
Vii ta siis hotelli. - Ta on mu abikaasa.
Sa oled näitleja. Näitle...
nagu oleksid külla tulnud.
Ma pean teesklema iga kuramuse sekund, kui uksest välja astun.
Ma ei tee seda meie kodus.
Ütle, et teie suhtest ei saa asja. - Ja edasi?
Mis edasi? Kolid koos minuga baasi?
Mulle see kuusk seal!
See kuusk. Just. Säh, raha kah.
Kuhu sa tükid? Issarist.
Seisa sabas! Ära trügi! Igasugused siin...
Sergei.
Nii tore sind näha.
Jah. See on Serjoža.
Tere. - Tere, Serjoža.
Tal on Romani silmad.
Kas pole? Jah. - Jah.
Kuidas sul läinud on?
Pidin pühadeks ema juurde sõitma,
aga kui Roman rääkis sinu tulekust, siis lihtsalt pidin sind nägema.
Sa oled meie kodus alati teretulnud, ja sa tead seda.
Sul oligi aeg Serjožaga kohtuda.
Vaatame siis. Kui suur korter!
Kui Romal on öised lennud,
istub Serjoža akna all ja vaatab ainiti öösse
ning ootab, millal ta koju tuleb.
Kui Roma siin lõpetab,
lähen mina meditsiinikooli, tema aga hangib suunamise.
Jah. - Jah.
Muidugi.
Tuleb olla koos nendega, keda armastad.
Jah.
Sergei.
Kas sinu elus on keegi?
Tema.
Ja sina.
Ja armas Serjoža.
Andku armastus sulle kõik.
Et miski ega keegi
ei tuleks sinu asemele.
Teie armastuse terviseks.
Selle terviseks, et olla nendega, keda tõeliselt armastad.
Teie imelise pere terviseks.
Tänan, Sergei. - Tänan.
Jah!
Head uut aastat! - Head uut aastat!
Saagu sellest kõige õnnelikum aasta.
Head uut aastat.
Roman.
Sinu koht on pere juures. On alati olnud.
Minust ei saa seda, kes võtab su ära pojalt ja Luisalt.
Käed eemale! - Luisa, las ma selgitan.
Jäta rahule. Hoia eemale. - Rahune ometi. Luisa!
Nüüd tean, et meie armastus on võimalik üksnes teispool aateid
ja aega.
Palun... ära tule mind otsima.
Kas tellisite kaugekõne? - Jah.
Kuznetsov.
Kapten Matvejev kannab ette.
Kuu hiljem
Sergei.
Kuhu sa kadusid?
Sõitsin koju ema vaatama.
Roman käis sind otsimas.
Millal?
Eelmisel kuul, enne Moskvasse sõitmist.
Ta jättis sulle kirja. Panin selle su posti hulka.
Kuznetsov.
Seltsimees polkovnik, siin reamees Serebrennikov.
Serebrennikov.
Pole ammu vestelnud.
Vabandust, et tülitan.
Ega te tea, kuidas kapten Matvejeviga ühendust saab?
Mul on vaja temaga rääkida.
Matvejeviga?
Kas Luisa ei helistanud?
Ta sõitis kohe pärast aastavahetust Afganistani.
Ta määrati eskortima konvoisid piirilt laagrisse.
Eelmisel esmaspäeval...
Sergei, me kaotasime ta.
Ei.
Pole võimalik.
Sergei.
Rääkida ja teha, mõelda ja elada - see pole üks ja seesama, Sergei.
Selleks ajaks, kui mu kirja saad, olen mina Afganistani sõitnud.
Otsa hakkavad saama kolm päeva, mis Kuznetsov mõtlemiseks andis.
Mida siin ikka mõelda?
Ma ei saa valida kartusest teha haiget neile, keda armastan.
Ma ei saa end enam jagada ja kuuluda samas ka kõigile.
Sisse.
Nadja, kas sööd koos meiega?
Miks sa tulid?
Luisa, tahtsin... - Mida?
Öelda, et meie sõprus ei läinud sulle üldse korda?
Öelda, et magasid mu abikaasaga?
Anna andeks.
Vabanda tema poja ees. Mina seda kuulda ei taha.
Kuna tahtsid nii väga temaga magada,
eks mine ja heida temaga siis hauas ühte.
Aga sul pole ju aimugi, kuhu su eluarmastus maetud on.
Ja miks pidanuks keegi ütlemagi?
Sina pole tema lesk.
Kes sa temale olid?
Mitte keegi.
Miks ta siis minu pärast Moskvasse kolis?
Jäta, Sergei.
Ei, meie sinuga tundsime üht ja sedasama.
Minu armastus polnud kuidagi kehvem sinu omast.
Sa teotasid mu elu. Sina teotasid.
Ma usaldasin sind kogu elu.
Kuidas ma saanuks sulle rääkida?
Kuidas ma küll saanuks?!
Ma abiellusin temaga. Kas sa ei mõista?
Säh.
Võta need kaasa. Mul pole neid vaja.
Mitte tema ees.
Andeks. Ma ei teadnud, et sul on külalisi.
Tulen hiljem läbi.
Tere, Serjoža.
Kas issi tuli sinuga tagasi?
Ei.
Aga miks?
Me juba rääkisime sellest.
Issi läks taevasse elama.
Aga miks?
Sest...
Sest ta pidi.
Aga millal issi tagasi tuleb?
Serjoža.
Anna kingad.
Näita, mis see on?
Sergei, ma pean valima ainsa paiga,
kus tunnen end veel vabana.
Taeva.
Palun ära jää mind ootama. Unusta mind.
Ma mõtlen sulle alati, Sergei.
Mis ka elus ei juhtuks, olen ma alati sinuga.
Sergei ja Luisa ei kohtunud enam kunagi.
Paragrahv 121 arvati kriminaalkoodeksist välja 1993. a.
Aastal 2013 võeti Venemaal vastu uus seadus,
mis keelustas "homoseksuaalsuse propaganda".
Sergei Fetissovi mälestuseks (1952 - 2017)