Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ZEITZIN AFRIKKALAISEN NYKYTAITEEN MUSEO
KAPKAUPUNKI 2020 CA (COVIDIN AIKANA)
Kiitos.
Hei, rakkaat.
Olisitte voineet olla missä vain, ja olette kanssani täällä Kapkaupungissa!
Pää kiinni. Täällähän on täyssulku päällä. Ette pääse minnekään. Olette jumissa.
Kiitos teille siellä sivussa.
Yritän kiinnittää teihinkin huomiota.
Hei, rouva. Hei. VIP.
Tuollahan Lincoln ammuttiin.
Parvella. Ette ole turvassa täällä. Koska vain voi tulla ammutuksi.
Hulluinta on, että koronatilanne estää minua matkustamasta.
Olen maailmankansalainen,
ja kuljin urallani ympäri maailmaa ennen kuin pandemia alkoi.
Minulle on ollut vaikeaa se, etteivät ihmiset tajua Etelä-Afrikkaa.
He ajattelevat… En tiedä mitä, mutta minulta kysytään outoja kysymyksiä.
Haastattelussa minulta saatetaan kysyä:
"Missä olit,
kun Nelson Mandela vapautettiin vankilasta?"
Jos olisit tarkistanut, olisit tiennyt, että olin kuusi.
Olin kuusivuotias ja itse asiassa olin vihainen, koska kaikki oli kiinni.
Halusin potkia palloa kavereiden kanssa, mutta kentät olivat kiinni.
Jäätelöbaarikin on kiinni.
"Miksi?" "Nelson Mandela pääsi ulos."
"Helvetti."
Siinäpä se.
Minulta kysytään kysymyksiä niin kuin Nelson Mandela olisi serkkuni.
Pitäisi vastata, että olimme yhdessä. En minä ollut paikalla.
Kyllä me olimme poliittisesti tiedostavia lapsina.
Ihan tosi.
Muistan, että lapsina meidän käskettiin vapauttaa Nelson Mandela.
Muistan, kun olin neljävuotias ja stressasin asiasta.
Olen neljä, mutta se heppu pitää vapauttaa!
Se vaivasi minua todella, joten yhtenä päivänä päiväkodissa -
päätin mobilisoida kaikki lapset -
ja lähteä yhdessä vapauttamaan Nelson Mandelaa.
Me kieltäydyimme nukkumasta.
"Emme leiki näillä leluilla ja Legoilla, kunnes Nelson Mandela on vapaa."
Hoitajat panikoivat.
Kieltäydyimme syömästä, kunnes Mandela on vapaa.
Emme tienneet, miltä hän näyttää,
koska hänen kuvansa olivat olleet kielletty 60-luvulta asti.
Emme me tienneet.
Hoitajat toivat jonkun tyypin kadulta ja sanoivat, että tässä on Nelson Mandela.
Johon me: "Olisitte heti sanoneet. Nyt me hukkasimme energiaamme."
"Mikä tyyppi."
Emme välittäneet tai tienneet. Olimme lapsia.
2020 on ollut mielenkiintoinen vuosi.
Yksi asia, joka minun piti oppia, tai unohtaa, vuonna 2020,
on se, että Yhdysvallat on maailman mahtavin maa.
Oikein hävettää katsella.
Se on korkeintaan top 50:ssä.
Bangladeshin ja Sri Lankan hujakoilla.
Kisailevat Malawin kanssa.
Nythän heillä on Biden, mutta emme me unohtaneet Trumpia.
Siellä oli kokonainen Trumpin…
Trump oli hulluinta, mitä olin nähnyt todella pitkään aikaan.
Kerran vuonna 2016,
Donald Trumpin vaalivoiton päivänä, olin New Yorkissa.
Olin ollut New Yorkissa viikon. Tapasin yhden tytön,
yhden upean naisen, ja meillä oli mahtavaa sutinaa,
pidimme toisistamme, ja se oli…
Kyllä te tiedätte sellaiset tunteet. Hän oli fantastinen. Hyvät vibat.
Ensitreffit menivät hyvin. Toiset treffit, tiedätte vibat, oli kivaa.
Neljänsillä treffeillä hän vei minut vaalivalvojaisiin.
En tiedä, oletteko olleet… Vaalit otetaan siellä tosissaan.
He pitävät bileet, joissa on tv-ruutuja, joista tulee vaaliuutisia.
Etelä-Afrikassa ei. Me tiedämme, kuka voittaa.
Niin niin, ANC. African National Congress voittaa.
Emme tiedä, saivatko he enemmistön äänistä.
Niin että…
Fiilistelimme vaalivalvojaisissa ja aloimme todella pitää toisistamme.
Luulin yöpyväni hänen luonaan.
Olimme bileissä, ja kaikki oli hienosti. "Haluatko lisää viiniä?" "Kyllä."
Sellaiset treffit.
Jossain vaiheessa he tajusivat,
että Trump johti vaaleja. Koko New Yorkin mieliala laski.
Koko huone meni synkäksi.
Ajattelin, että voi paska.
Jossain vaiheessa Trump voitti vaalit.
Kaikki huoneessa alkoivat itkeä. Ihan kunnolla.
Deittini itki myös.
Sanoin tajuavani tämän vaalihomman,
mutta ollaanko me yhä menossa meille?
Hän sanoi ei ja pyysi saattamaan kotiin. Tämä Trumpin paskiainen tappoi minut!
Olin vihainen Trumpille, koska hänen takiaan en saanut pesää.
Siksi en pidä Trumpista.
Sanoohan hän sairaita…
Hän sanoi, ettei halua ihmisiä persläpimaista Amerikkaan.
Hän ei halua ihmisiä persläpimaista.
Hän haluaa norjalaisten tulevan Amerikkaan.
Mietin itsekseni, että hän ei ole koskaan käynyt Norjassa.
Ei kukaan Norjassa ajattele, että pakko päästä Amerikkaan.
Minä olen käynyt Norjassa. Valkoiset nauttivat valkoisuudestaan.
He kävelevät kadulla ja sen maistaa ilmassa.
Herkullista. Lunta ja lohta, takuuresepti.
Lumi ja lohi on valkoisten taivas. Ilmainen tieto.
Kukaan valkoinen Norjassa ei mieti Amerikkaa.
Helvetin sama.
Minä olen 37-vuotias,
ja tajusin, että on asioita, jotka täytyy purkaa tässä iässä.
Kaikkien täytyy. Se on vähän kuin puhelimen päivitys.
Jonain satunnaisena tiistaina siinä lukee: "Haluatko päivittää iOS:n?"
Sitä ajattelee, ettei tarvitse. Puhelin toimii hyvin.
Sitten lataa uuden sovelluksen. Jonkin sovelluksen nyt vain.
Sovellus ei toimikaan ilman päivitystä.
Helvetti! Pakko päivittää. Niin se elämässä menee.
Jatkuvasti täytyy olla päivittämässä softaansa.
Pakkohan se on.
Hämäännyn aina joskus väittelyssä,
kun joku siteeraa aborttikeskustelussa Raamattua.
Sehän kirjoitettiin 2 000 vuotta sitten. Ennen voileipiä ja ilmastointia.
Ei Raamattua voi siteerata vuonna 2020.
Tiedätkö, miten kauan sitten se kirjoitettiin?
Parturit irrottivat ihmisten hampaita. Parturit leikkasivat hampaita irti.
Kuinka sekopäistä on siteerata jotain…
Ihmisiä ripustettiin silloin risteille. Ymmärrätkö, miten sekopäistä se on?
"Niin, mutta Mooses sanoi…" Mooses eli hyvin erilaisessa ajassa.
Siellä on kaikkea hölmöä. "Rakasta lähimmäistäsi."
Oletko asunut kerrostalossa?
Rakasta lähimmäistäni?
Helvettiin lähimmäiseni.
Aina pitää meteliä. Paskat hänestä.
En rakasta häntä. Älä viitsi.
Näin minä tulin siihen tulokseen, että täytyy unohtaa.
Se on aika mutkikas matka. Tulkaa mukaani.
Katsoin Kummisetää. Oletteko nähneet sen?
Katsoin Kummisetää sulkujen aikana.
Se oli minusta aivan mahtavaa.
Jos et ole nähnyt sitä, Marlon Brando näyttelee kummisetä Vito Corleonea.
Vito Corleone.
Kolmen tunnin elokuva.
Don puhuu noin.
Kolme helvetin tuntia.
Ei yhtäkään repliikkiä kuten "en kuullut tuota loppuosaa".
"Puhut aika epäselvästi, veli.
Määräsit meidät tappamaan perheen, mutta osoite jäi epäselväksi.
Tarvitsemme vähintäänkin osoitteen. Oliko se -katu? Vai -tie? Vai mikä?
Laske kissa maahan ja kirjoita ylös."
Sellaista.
Pidin siitä niin kovasti, että katsoin ne kaikki.
Kun Francis Coppola yritti tehdä tätä elokuvaa,
mafia yritti pysäyttää hänet, ja hänen täytyi neuvotella.
Yksi mafian ehdoista hänelle oli,
ettei sanaa "mafia" mainita elokuvassa.
Sana "mafia" mainitaan vain kahdesti kaikissa elokuvissa.
Elokuva julkaistiin ja se menestyi niin, että kun mafia katsoi elokuvan,
he pitivät siitä niin kovasti,
että alkoivat käyttäytyä niin kuin elokuvassa.
Ihan tajutonta. Mietin, onko minun elämäni samanlaista.
Kuinka suuri osa elämästäsi on tuota samaa toisten odotusten toteuttamista?
Elät muiden ihmisten mielikuvitusta.
Sen kokemuksen jälkeen aloin kyseenalaistaa asioita.
Ystäväni meni kihloihin ja osti kalliin kihlasormuksen.
Olin innoissani, mutta aivoni kysyvät, mistä kihlasormus oikein tulee.
Mistä tämä koko juttu tulee?
Selvisi, että kihlasormus oli timanttiyhtiön idea.
Se oli De Beersin mainoskampanja.
He huomasivat, etteivät timantit oikein myy.
"Miten saisimme…"
Jos yrittää saada ihmiset juomaan Coca-Colaa,
pitää keksiä mainoskampanja.
He yrittivät myydä timantteja, ja sadan vuoden päästä ostamme niitä yhä.
Nyt naiset sanovat, että tajuan -
mutta haluan sen helvetin sormuksen.
Tajuan sen.
Joskus ravintolassa…
Ihmiset syövät kaikenlaista, ja katson ruokalistaa.
Siellä on hummeria. Hummeri on listan kallein annos.
Aina.
Miksi?
Aloin tutkia asiaa.
Selvisi, että hummerit olivat orjien ruokaa.
Tiesittekö sitä?
Tajutonta. Hummeri oli orjien ja maanviljelijöiden ruokaa Amerikassa.
Sitten orjat ja maanviljelijät kapinoivat. He kyllästyivät syömään hummeria.
He polttivat taloja niin kuin Black Lives Matter teki,
mutta jos kysyi, minkä takia…
Jo riittää hummerinsyönti! Hummerit helvettiin!
Räjähdyksiä. Ihan oikeasti.
Kun tulette kotiin, googlatkaa "hummerikapina".
Hummerista tuli ruoka, jota kukaan ei halunnut syödä.
Hummerit piti uudelleenbrändätä, ja siksi se on niin kallista.
Ilman mitään oikeaa syytä.
Ymmärrättekö? Aivoni räjähtävät kaikesta tästä tiedosta.
Kaikesta, mitä elämässäni tapahtuu.
Myöhästyn ystävän tapaamisesta, koska pitää ajaa parta.
Aloin miettiä ja selvittää, koska naiset alkoivat ajella karvoja.
Gillette.
Naiset eivät sheivanneet, ja me miehet naimme karvaisia perseitänne.
Emme välittäneet paskaakaan ennen kuin sata vuotta sitten.
Kun miehet lähtivät sotaan taistelemaan, Gillette alkoi pohtia, kuka ostaisi teriä.
Naiset alkoivat sheivata. Ennen ei kiinnostanut.
Eiväthän miehet välitä, oletteko karvaisia vai ette.
Annan esimerkin miehen ajattelusta.
Ystäväni oli auto-onnettomuudessa eikä enää koskaan kävele.
Ei ikinä.
Kaksi viikkoa myöhemmin kävimme sairaalassa.
Hän makasi siellä.
Menimme kysymään lääkäriltä, onko hän kunnossa.
"Hän ei enää koskaan kävele."
"Niin, tohtori, mutta pystyykö hän vielä…"
"Se onnistuu kyllä."
No niin, mikä siis oli ongelma? Mitäs hätää tässä sitten on?
Lähdetään, kamu. Heitä kamat niskaan. Mitä helvettiä?
Sellaisia miehet ovat. Emme välitä.
Aivan. Juotko sinä viiniä siellä? Onko se punaviiniä?
Tiedätkö, mistä viinilasit tulevat?
Mietitkö ikinä, miksi viinilasit näyttävät tuolta toisin kuin muut lasit?
1400-luvulla oli eräs venetsialainen lasimestari.
Viinitarhurit tekivät paljon viiniä, ja sitten ihmiset latkivat sen.
He vain joivat sen.
Valmistajat halusivat, että ihmiset arvostaisivat viiniä.
Lasimestari päätti tehdä niin siron lasin,
että se saattaisi särkyä kädessä, ja sitä täytyisi pidellä varoen.
Sitten pitäisi juodakin sirosti.
Kun se juodaan sirosti, he maistavat herkkuviinin,
jonka teimme huolella.
Siksi meillä on viinilaseja.
Jotkut sanovat nyt, että kyllä minä sitä pidän sirosti.
Ei se pitely olekaan ongelma.
Mutta kun on aika kiskoa se huiviin, niin oksat pois. Kerralla alas.
On perjantai. Minulla on ongelmia.
En ole matkustanut vähään aikaan,
mutta matkoillani olen oppinut itsestäni valtavasti.
Mitä opin itsestäni?
Kun matkustin Euroopassa ja päädyin Liettuaan,
tajusin, etten kestä enempää kuin kolmea köyhää valkoista yhtaikaa.
Kolmea.
Kolme…
Yksikin enemmän on traumaattista. Jessus.
Helvettiin tämä trauma, minä…
Liettua… Kun ajattelemme Eurooppaa, ajattelemme rikkaita maita.
Ei. Liettuassa ollaan köyhiä.
Ja minä vain ajattelin, että…
Kasvoin Etelä-Afrikassa hyvin tietyllä tavalla.
Koska kasvoin Etelä-Afrikassa,
aivoni yhdistivät köyhyyden ja kärsimyksen mustuuteen.
Se on myös järjetöntä, ja yritän unohtaa myös sen.
Liettuassa näin nälkään kuolevia ihmisiä,
ja sen sijaan, että auttaisin ja antaisin heille rahaa,
aivoni sanovat: "Olet valkoinen. Koeta nyt koota itsesi.
Älä nyt viitsi. Kerää itsesi. Jos olisin 1/8 noin valkoinen,
valloittaisin maailman. Kamoon!"
Tiedättekö?
Niin aivot toimivat. Aivot ovat hyvin erikoinen elin.
Joskus aivot yhdistävät pisteitä järjettömillä tavoilla.
Jos vaikka hengaat kymmenen homomiehen kanssa,
pidätte hauskaa, ja he juovat koko päivän kermalimonadia,
aivosi ajattelevat, että homot tykkäävät kermalimsasta.
Niin aivot sanovat.
Nyt se on jumissa aivoissasi. Homot ja kermalimsa.
Yhtäkkiä olet 60, ja lapsenlapsesi kysyvät,
mitä tiedät homoseksuaalisuudesta.
Kermalimsaa. Näin. He rakastavat kermalimsaa!
Ne ihmiset pitävät kermalimonadista.
"Oletko varma, ukki?" "He rakastavat sitä."
Kerran vuonna 2020 näin heidän juovan kermalimsaa koko päivän.
Ennen kuin tapasin valkoisia ihmisiä,
ensimmäinen ajatukseni heistä oli, etteivät he syö aamupalaa loppuun.
Ei muuta.
TV:ssä he eivät ikinä syöneet aamupalaansa loppuun.
"Äiti, pitää mennä." Huusin, että syö nyt hitto loppuun.
Niin aivot toimivat.
Kun aloin käydä koulua valkoisten kanssa, tajuntani räjähti.
En ollut uskoa kaikkea, mitä valkoiset… Minulla oli yksi kaveri, Seth Langley.
Hän söi tonnikalavoileipää.
En ollut uskoa sitä, koska minulle tonnikala oli jouluruokaa.
Tämä tyyppi…
Ensimmäinen välitunti: tonnikalaa. Voi helvetti.
Tuosta vain.
Ei edes nauttinut siitä. Ihan arkipäiväisesti.
Söi tonnikalaa tiistaiaamuna tuosta vain. Ihan uskomatonta.
Aivoni sekosivat niin, että aloin kysellä tyhmiä.
Kysyin, oliko hän säästänyt…
"Oletko säästänyt tähän leipään joulukuusta asti?"
"Äitini teki sen aamulla." "Tänä aamunako?"
"Niin." "Jeesus Kristus."
"Kotonasi on siis tälläkin hetkellä tonnikalaa."
"Kyllä." Sanoin, että tulen kylään.
Nämä ihmiset ovat… Minä asuin 60 neliömetrin talossa,
nämä ihmiset asuivat…
Heillä oli koripallo- ja tenniskenttä ja kuusi autopaikkaa. Uskomatonta.
Olin aivan äimänä, ja Seth Langleyn vanhemmat…
"Ei tarvitse sanoa herra Langleyksi," hänen isänsä sanoi.
"Ei tarvitse sanoa herra Langleyksi. Sano David vain."
Sanoin: "Kuule, veliseni, sanon sinua herra Langleyksi.
Jonain päivänä kutsun sinua Davidiksi äitini nähden,
ja hän katsoo minua näin."
"Hän antoi siihen luvan."
Äiti ei olisi kuunnellut sitä paskaa. "Älä puhu noin vanhoille."
Olin Seth Langleyn luona, enkä ollut eläessäni nähnytkään niin isoa taloa.
Talo oli upea. Pelasimme pleikkaria, kaikki oli hyvin…
Ei, kun ei se ollutkaan PlayStation, vaan Sega Genesis.
Illalla Seth Langley ehdotti, että ollaan piilosta.
En tiennyt, että piilosta voi olla sisälläkin.
Sisätiloissa!
Piiloleikkiä sisätiloissa!
Tiedättekös? Vartuin pikkuruisessa talossa.
Miten niin sisällä? Ei piilosta voi olla…
"Näen sinut keittiössä. Älä nyt viitsi. Eihän täällä ole… Oletko sekaisin?"
Olin todella innoissani tästä talosta.
Olin innoissani piiloleikistä ja juoksin piiloutumaan.
En tiennyt, minne olin menossa. Talo oli valtava. Eksyin taloon.
Eksyessä miettii aina, mitä hittoa on meneillään.
"Eihän minua löydetä kuuteen tuntiin."
Siellä minä kökötin.
Lopulta minut löydettiin, mutta se kävi niin…
Vanhoina aikoinahan muistettiin ihmisten puhelinnumeroita.
Löysin talosta puhelimen,
näppäilin numeron ja sanoin olevani eksyksissä.
"Olen täällä, mutten ole täällä." He kysyivät, mitä ympärilläni oli.
"Näen kirjoja ja koirapatsaan."
"Olet toisessa työhuoneessa."
"Olkaa kilttejä ja hakekaa minut. Lähettäkää etsintäpartio."
Kouluaikoina minulla oli paras kaverini Seth Langley.
Hän oli minun äijäni.
Jos jouduimme pulaan, äitini kysyi:
"Jos Seth Langley hyppää tuleen, hyppäätkö perässä?"
"Hyppäisin. Miksi jättäisin ystäväni yksin keskelle tulipaloa?"
Hänhän palaisi yksin. Mitä helvettiä?
Kerran Seth Langley sanoi: "Loyiso. Nyt räjäytellään paskaa."
Kun joku sanoo noin, yleensä ei ajattele oikeaa paskaa.
Tämä tyyppi puhui nimenomaan ulosteesta.
Se oli ihan sairasta. Pyysin kertomaan suunnitelmasta lisää.
Hän kertoi paskoneensa erääseen salkkuun viikon ajan.
Mitä?
"Olen syönyt kuituja. Todella hyvä virtaus.
Minulla on salkullinen kakkaa."
"Missä kakka on nyt? Missä se on?"
"Koulun takana. Kakka on valmiina."
"Selvä."
"Mikä on minun roolini tässä?"
"Kuuntele, Loyiso.
Tehtäväsi on ottaa kakkasalkku,
laittaa paukkupommit kakkaan,
sytyttää se leikkikentällä lasten keskellä -
ja antaa sen räjähtää ja pilata kaikkien päivä."
Sanoin, että juu.
"Tämä on fantastinen idea. Tehdään se."
En vain tiennyt, kuinka kaukana pitäisi olla,
kun kakka räjähtää, jotta on itse turvassa.
Vuosi oli -96, eikä tätä koetta oltu tehty Myytinmurtajissa.
Jotkut teistä eivät tiedä, mikä se on.
Se on Discoveryn ohjelma, jossa torpataan tai todistetaan myyttejä.
Myytit voivat olla fysiologisia, tieteellisiä, tai vain sanontoja.
Tiedättekö sanonnan "kömpelö kuin härkä posliinikaupassa"?
Yhdessä jaksossa härkä vietiin posliinikauppaan,
eikä se rikkonut mitään.
Härkä oli ylpeä, kun pääsi ensimmäisenä perheestään tv:hen.
"Miksi nolaisin kansani? Miksi?"
Miksi? Pääsimme juuri Chicago Bullsin lippikseen.
Nytkö meidän pitäisi rikkoa…"
Hullu juttu. Googlatkaa, jos menette nettiin.
Myytinmurtajat, härkä posliinikaupassa.
Niin… Koko helvetin paikka oli kakan peitossa.
Uskokaa pois.
Kaikki olivat kakan peitossa. Se oli aika hurja homma.
Paskan peitossa.
Sehän on niin, että jos koko koulu on kakan peitossa, niin koulupäivä on ohi.
Ei voi mennä matikantunnille noin vain. Kuoro, rugby, kaikki on ohi.
Vanhempia pyydetään hakemaan lapsensa. "Miksi?" "Hän on paskan peitossa.
Itse asiassa olen itsekin paskan peitossa.
Puhun paskalla kuorrutettuna."
Minut ja Seth Langley potkittiin ulos koulusta.
Tutkinnan jälkeen meidät potkittiin pois koulusta.
Minut lähetettiin kouluun Athloneen. Seth Langley meni toiseen yksityiskouluun.
Tiedättekö ne rikollisten yksityiskoulut?
Tiedättekö? Ne ovat kalliita.
"Tiedätte, millainen lapsenne on. Maksakaa ylimääräistä."
"Olen yksityiskoulussa." "Niin, mutta et oikeastaan."
Sellaiseen kouluun hän meni.
Minä siirryin kouluun Rylandsissa,
joka on melko muslimivaltainen yhteisö, ja se oli minulle aivan uusi maailma.
Siellä ollaan hyvin tosissaan. Se on sellainen muslimien…
Ei se ole madrasa. En tiedä, tiedättekö…
Madrasa on koulu, jossa opetetaan islamin ja Koraanin oppeja.
Ei se ollut sellainen. Se oli koulu muslimien asuinalueella,
jossa opetetaan peruspaskaa niin kuin matikkaa ja englantia.
Sitä se oli. Ei mikään madrasa.
En halua, että minun sanotaan käyneen madrasassa.
Haluan vielä pyrkiä Yhdysvaltain presidentiksi.
Tajusin jo hyvin nuoressa iässä,
että opin jatkuvasti erilaisia asioita,
ja näin jälkikäteen uskon oppineeni paljon -
kiitos kykyni sopeutua erilaisiin tilanteisiin,
joihin nuorena jouduin.
Asuin slummissa, kävin koulua muslimien kanssa,
hengasin valkoisten kanssa, joten olin yhteydessä kaikkiin.
Se oli minulle kaikista suurin opetus. Opin siinä koulussa valtavasti.
Tiedättekö te istinjan? Oletteko kuulleet istinjasta?
Hän tietää. He tietävät, mistä puhun!
Istinja. Lähi-idässä on aina sellainen pieni sivuhana.
Pyyhkimisen jälkeen putsataan aina vedellä.
Se on istinja.
Se on yleistä Lähi-idässä.
Siihen kehotetaan Koraanissa. Se on yleinen juttu.
Niin vain tehdään.
Joskus käytetään pulloa ja puhdistetaan vielä syvemmältä.
Oli ensimmäinen koulupäiväni.
Kysyin opettajalta, voinko mennä vessaan.
Hän antoi luvan ja antoi minulle pullon.
Ei neuvoja, ei ohjekirjaa, ei mitään.
Hän vain antoi minulle pullon. Siitä minä sitten join vessassa.
Se oli vähän suolaista, mutta opettelin uuden kulttuurin juttuja.
Olin koulussa, mutta koulu oli jännä, koska aivan sen vieressä oli moskeija.
Moskeijasta kuuluu joka päivä adhaan. Tiedättekö, mikä adhaan on?
Te olette yksiä nasaroita.
Hän tietää, mistä puhun. Nasara tarkoittaa pakanaa.
Oli miten oli, muslimiyhteisöissä tuo vitsi toimii aivan järjettömän hyvin!
"Tästä tyypistä me tykätään."
Koulun vieressä oli moskeija, ja adhaan alkoi. Se on rukouskutsu.
Tunnen sen tosi hyvin.
Se on rukouskutsu.
Jos on harras muslimi, ja kuulee adhaanin,
pitää lopettaa se, mitä on tekemässä, ja totella rukouskutsua.
Vaikka olisi kirjoittamassa koetta.
Vaikka menisi loistavasti. Ja vielä matikan kokeessa.
Adhaan kuuluu, ja seis.
Tajuan sen.
Kerran tappelin yhden Walidin kanssa.
Walid oli hakkaamassa minut tohjoksi.
Kuin tyhjästä kantautui adhaan,
Walid lopetti, ja enkös murskannutkin Walidin?
Tein hänestä aivan helvetin muussia.
Potkaisin niskaan.
Hakkasin Walidin mössöksi.
Miksen olisi? Hänen oma jumalansa antoi minulle vuoron.
"Nyt on tilaisuutesi. Hakkaa se."
Muistan, miten 9/11:n aikoihin puhuttiin,
että muslimit tulevat terrorisoimaan.
Mietin, että muslimitko? Nämäkö? Hehän ovat huippuystävällisiä.
Ai mitä Fahid tulee pommittamaan?
Ei, Fahid haluaa vain marisätkän.
Hän haluaa sätkän ja samosan. Ei muuta.
Shahid ei todellakaan räjäytä… Ei.
Se oli outoa, koska en yhdistänyt islamia sellaiseen.
En pitänyt islamia kamalana. Pidin heitä ystävällisinä ihmisinä.
Olin vähän kuin osa heidän kulttuuriaankin.
Lempiasiani islamissa on, että kuolleet haudataan välittömästi.
Muslimiyhteisössä…
Jos kuolet tänään yhdeltä, kuuteen mennessä olet mennyttä.
Luulen, että jos muslimi joutuu sairaalaan ja lääkäri antaa 24 tuntia elinaikaa,
23. tunnin kohdalla ystävät sanovat: "Arkkuun siitä, Muhammad.
Kuolet nyt, ystäväni. Sinne vain."
Kävin koulun loppuun ja jatkoin elämääni.
Seth Langley elää myös elämäänsä.
Tässä kolme vuotta sitten -
hän soitti kertoakseen, että menee naimisiin.
Hän haluaisi minut yhdeksi sulhasen avustajista.
Sanoin, että okei.
Saat siunaukseni.
Hyväksyn tämän. Mutta tämä henkilö, jonka aiot naida…
Kerroitko hänelle, että aiemmassa elämässäsi -
räjäytit kakkaa?
Hän sanoi: "En, Loyiso. Rakkaus voittaa kaiken, veli."
Sanoin, ettei rakkaus voita kakkaa. Hänelle täytyy kertoa.
Hänen täytyy tehdä päätös kaiken mahdollisen tiedon valossa.
"Ei, Loyiso. Ne ajat ovat takanapäin. Ne jutut ovat ohi.
Olen aivan uusi ihminen. Olin teini."
Sanoin: "Ei, veli. Sinä ajattelit, että on hyväksyttävää räjäyttää kakkaa.
Jokin tuolla yläkerrassa mättää.
Sinun pitää purkaa se asia, jotta voit jatkaa eteenpäin."
Hän sanoi, että ajattelen liikaa.
Olin eri mieltä, mutta lupasin tulla häihin.
Ensin piti olla polttarit ja sitten häät, viikon päässä toisistaan niin,
että polttarit ovat yhtenä viikonloppuna ja häät seuraavana.
Okei. Lensin sinne Johannesburgista. Häät ja polttarit olivat Kapkaupungissa.
Hienoa. Laskeuduin ja menin äitini luokse.
Kaikki oli hienosti. En ollut nähnyt äitiäni hetkeen.
Juttelimme. Kaikki oli hyvin. Hän kokkasi jotain hyvää.
Laitoin kauluspaidan ja vähän hajuvettä. Lähden polttareihin, siitä tulee kivaa.
Kun tulin Seth Langleyn luo, huone oli täynnä huumeita ja tequilaa.
Miksi valkoiset juovat aina tequilaa?
Tequilaa!
Kaikenlaisia huumeita. Sanoin, etten halua huumeita.
"Älä nyt ole nössö. Kokeile jotain."
Olkoon menneeksi, kokeilen jotain.
Kokeilen vain jotain sellaista, mitä en ole ennen kokeillut.
Hän tarjosi ekstaasia, mutta sitä olin jo kokeillut.
"Sitten on tätä…"
Mitä tuo on?
"Se on happoa." Selvä, päätin kokeilla sitä.
Happoa! Minähän trippailin!
Jos et ole kokeillut happoa, se saa hallusinoimaan -
eli näkemään olemattomia.
Minulla on pyyntö. Jos yleisössä on joku haponvalmistaja,
olisi pyyntö. Voisivatko kaikki nähdä samat jutut?
Toiset näkevät pingviinejä, minä näin sikoja.
Siat lentelivät huoneessa. Mitä ihmettä?
Sika lensi. "Ei, se oli pingviini."
"Ei."
Aloimme riidellä tästä. Ihan järjetöntä.
Sitten he tilasivat UberVANin, jonka kyytiin kaikkien piti hypätä.
Iso Uber-pakettiauto, jolla ajamme polttareihin.
Sanoin, että sopii.
Kun UberVAN saapui, olin niin sfääreissä, että se oli sukellusvene.
Se oli kaunis.
Onpa tyylikäs tapa matkustaa.
Seth Langleyn kosketus. Aivan mahtavaa.
Uberissa aivoni alkoivat miettiä,
miksei Uber-sovellus tarjoa minulle sukellusvenevaihtoehtoa.
Taas valkoiset salaavat asioita meiltä. Miksi?
Olin ihan lopussa. Aivan tripillä.
Siat lentelivät, ja tulimme strippiklubille.
En oikein pidä strippiklubeista, samasta syystä kuin…
Tiedättekö, kun ajaa pois suurkaupungista, kuten Kapkaupungista,
ja on matkalla toiseen kaupunkiin, ja välissä on kaunista luontoa?
Ensin ajattelee, että hyvä luoja, luontoa, puita, vuoria, hyppyantilooppeja, eläimiä.
Se on todella kaunis maisema. Matka kestää viisi tuntia.
Ensimmäiset 45 minuuttia siitä nauttii valtavasti.
Tunnin jälkeen haistattaa luonnolle paskat.
Pitää päästä Durbaniin.
"En välitä luonnosta paskaakaan."
Sama juttu strippiklubeilla.
Näin jo tissisi, tee jotain muuta.
Jonglööraa, tai jotain.
Ota pari palloa, tai vaikka nuo pullot, ja jonglööraa.
Tissisi eivät enää tee vaikutusta. Siltä se tuntuu.
Olin niin höpönä,
että kun stripparit kulkivat klubilla, aivoissani he näyttivät täysin sioilta.
Porsaankyljys numero yksi, porsaankyljys numero kaksi…
Niitä tanssi kaikkialla.
Jossain vaiheessa tuli konflikti.
Joku tyyppi viereisestä pöydästä alkoi ystävineen huudella stripparille.
Aloin puolustella stripparia. "Hei, mies! Älä huuda tälle sialle!"
Strippari kysyi, ketä haukun siaksi.
Hän sekosi.
"Ketä haukut siaksi?" Ovimies heitti minut ulos.
"Ei, olen huumeissa.
Näytät delfiiniltä."
Istuin ulkona, kun se toinenkin äijä potkittiin ulos.
Siinä me sitten seisoimme kahdestaan. Hän halusi tapella kanssani.
Minä en halunnut,
koska olen 37-vuotias.
Jos saan kyynärpäästä silmään, paranemiseen menee puoli vuotta.
Kun tulee vanhaksi ja saa turpaan, on musta silmä puoli vuotta.
Eikö olekin typerää? Tai jos saa potkun.
Kuusi kuukautta. En minä sellaista halua.
En myöskään halua olla kovis koko aikaa.
Koska naiset… Tiedättekö mitä? Helvetin naiset.
Kysyn naispuolisilta ystäviltä, mitä he puuhaavat.
"Juon samppanjaa ja itken." Mitä?
"Aion istua kotona, juoda samppanjaa ja…" Minäkin haluan tehdä niin.
Haluan juoda samppanjaa ja itkeä.
Miksi se on sallittu vain teille? Minäkin haluan juoda samppanjaa ja itkeä.
Siitä kadehdin teitä.
Voitte päättää vain istua paikallanne ja… Miesten kuuluu olla koko ajan koviksia.
Mutta minä en halua olla koko ajan kovis. Se on todella uuvuttavaa.
Se tyyppi halusi tapella, että olisin kovis ja puolustautuisin.
En oikein lähtenyt mukaan siihen.
Hän yritti solvata. "Äitisi on huora!"
Äitini on 60, ei hän ole huora.
Äitini ei kestä edes vetoa haljenneesta ikkunasta.
Ei hän voisi seistä keskellä yötä kadunkulmassa minihameessa myymässä.
En loukkaannu, koska solvauksesi eivät ole faktaperäisiä.
Mies sekosi. "Haista vittu!"
"Nussin äitiäsi." Anna hänen olla.
Olet hyvännäköinen kolmikymppinen, kannattaa tähdätä äitiäni korkeammalle.
Tämä oli kyllä äidilleni edullinen diili.
Pitäisi mennä kotiin ja heittää yläfemmat.
Älytöntä.
Vielä vain hän yritti tapella. Yritin saada häntä luovuttamaan.
Hän kävi käsiksi.
Ne ystävätkin tulivat hakkaamaan minua, ja makasin maassa.
Heti, kun minun seurueeni tuli ulos he juoksivat pois.
Valkoiset kaverini sanoivat: "Soitetaan poliisi!"
Olin todella kateellinen valkoisille heidän suhteestaan poliisiin.
Hittolainen.
Mustille poliisi ei ole ykkösvaihtoehto.
Ehkä viides tai kuudes.
Mustille ykkönen on "onko minulla serkku, joka voisi tappaa hänet?"
"Menisikö joku serkuistani takaisin vankilaan takiani?
"Kuka serkuistani rakastaa minua tarpeeksi,
että tappaisi mulkun ja menisi linnaan vielä 18 vuodeksi?"
Se on ensimmäinen vaihtoehto mustille.
Seisoin siinä klubin edessä ja minut oli todella hakattu.
Nenäni vuoti verta, paita oli revennyt. Ajattelin, että pitää mennä kotiin.
"Älä nyt, Loyiso. Ilta on vielä nuori. Lakkaa olemasta nössö."
Miehissä on se juttu… Naiset, kerron nyt, että miehet ovat täysidiootteja.
Sälli, jonka tunsin ikävuodet 12-18, saa minut tekemään mitä tahansa.
Oletteko nähneet miehiä teiniystäviensä kanssa?
"Äijä!"
"Tämä on hallituksen kokous." "Mutta hän on äijä!"
"Kyllä se on äijä."
Tiedättekö?
Sitä tekee aivan mitä vain.
Järjetöntä. Hän sanoi: "Loyiso, lakkaa olemasta nössö, nyt mentiin!"
Helvetti, okei. Minne mennään?
"Kaveri on kulman takana. Hänellä on ruohoa,
hankitaan sinulle uudet kuteet ja lähdetään toisiin bileisiin."
Helvetti. Okei. Mennään.
Siihen ruohoon minun ei olisi pitänyt koskea.
Oletteko polttaneet… Kuulkaa.
Tiedättekö ne Kapkaupungin pitkäpartaiset äijät?
Ne hipsterit? Älkää koskeko heidän ruohoonsa.
Se on pahaksi. Ne, jotka ottavat kahvin liian tosissaan.
Ei kannata koskea siihen paskaan.
Äijä sanoi: "Loyiso, veli. Kiva tavata, veli.
Olin Etiopiassa Lalibelan temppeleissä, opiskelin kahveista."
Menisi oikeisiin töihin.
Oletteko polttaneet sitä ruohoa?
Pitää mennä katsomaan naamaansa.
Ruoho käskee mennä katsomaan itseään peilistä.
Peilin luona aivot käskevät käyttäytyä normaalisti.
Ajattelet käyttäytyväsi normaalisti, kun tulet peilin luo.
Semmoista ruohoa.
Poltin sitä,
ja se oli aivan tajutonta. Olin ihan helvetin pilvessä.
Olimme menossa seuraaviin bileisiin.
Tulimme seuraaviin juhliin 17. kerroksessa.
Oletteko olleet hississä, josta tullaan ulos eri puolelta kuin tullaan sisään?
Olin niin kertakaikkisen pilvessä, että halusin ulos samasta ovesta.
Odotin oven avautumista, eikä se auennut.
Toisella puolella väki kulki sisään ja ulos.
En kuullut paskaakaan. En mitään.
Lopulta joku tuli kysymään, olenko kunnossa.
Ihmettelin, missä helvetin välissä hän pääsi sisään.
Olimme kumpikin hämmentyneitä. Siinä taivasteltiin.
Lopulta hissi tuli 17. kerrokseen ja ovet avautuivat.
Upeat bileet.
Heti, kun astuin ulos hissistä, tajusin olevani ainoa musta siellä.
Tiedättekö, mitä ainoalle mustalle tapahtuu?
Hän muuttuu Flavor Flavista Nelson Mandelaksi näin.
Ei enää "jee, voi pojat!" vaan "hei vain kaikille".
Se on hyvin vaarallinen ympäristö.
Mitä vain voi tapahtua, ja siitä syytetään minua.
Pysyn nurkassa, käyttäydyn mallikkaasti.
Mallikkaasti tuossa nurkassa.
Niin pitää käyttäytyä. Kyllä sen tietää. Yksi lasi katoaa, ja kaikki katsovat.
Minäkin tulin pitämään hauskaa, kusipää.
Seth Langley sanoi: "Hei, Loyiso.
Menen hakemaan meille baarista juotavaa. Etsi meille istumapaikat."
Selvä homma. Etsin istumapaikat.
Katson ympärilleni. Ei näy tuoleja.
Hän palaa juomien kanssa. Hän suuttuu. "Missä tuolit ovat?"
"Seth, en löytänyt yhtään tuolia. Olen pahoillani."
Vieressä tanssi kahdeksan valkoista naista.
Aivan eri tahtiin musiikin kanssa.
Ihan eri rytmissä.
Se on minulle todella outo stereotypia.
Joskus stereotypiat ovat järjettömiä. Stereotypiat täytyy purkaa.
Se, että valkoiset eivät osaa tanssia, tai että mustat eivät osaa uida.
Ihan järjetöntä. Ei kukaan ole geneettisesti alttiimpi sellaiselle.
Jos valkoinen sanoo, ettei osaa tanssia edes henkensä pitimiksi,
sanon: "Ei hätää. Sinun ei ikinä tarvitse tanssia henkensä pitimiksi."
Mutta jos musta sanoo, ettei osaa uida edes henkensä pitimiksi,
se on ihan vakava ongelma terveydelle.
Terveys- ja turvallisuusongelma.
Se pitää hoitaa.
Noissa stereotypioissa ei ole järkeä. Ne kahdeksan naista tanssivat huonosti.
En vitsaile valkoisten tanssitaidoista ilman, että autan heitä.
Yritämme rakentaa maata, joten minä autan.
Valkoiset ihmiset…
Joka biisissä -
on monta instrumenttia, johon tanssia.
Valitse yksi.
Valitse yksi helvetin instrumentti ja sitoudu siihen.
Jos sitoutuu pianoon alussa, valitse se alusta loppuun asti.
Älä päätä keskellä biisiä, että basso kuulostaa upealta.
Paskat siitä bassosta. Sitoudu pianoon.
Siten joutuu ulos rytmistä. Keskellä biisiä.
Joskus valkoisten kanssa tanssiessa luulen kuuntelevani remixiä.
Kuuntelevatko he eri musiikkia? Mitä helvettiä?
Naiset tanssivat, ja heidän vieressään oli kahdeksan tuolia.
Tuolien päällä oli laukkuja. Seth Langley meni ja otti laukut ja kysyi,
ovatko laukut heidän.
"Ovat."
"Voinko laittaa nämä laukut kahdelle tuolille ja viedä loput tuolit?"
"Voit."
Hän toi kaikki tuolit luokseni,
katsoi minuun ja kysyi: "Mikset tehnyt noin?"
Miten niin noin?
"No noin."
Haluatko juhlien ainoan mustan henkilön -
menevän nostelemaan kahdeksan valkoisen naisen laukkuja?
Et välitä terveydestäni lainkaan.
"En minä… Ei!" Hän kysyi, miksi teen kaikesta rotukysymyksen.
Hän mietti mielessään, miten voin olla näkemättä tuoleja.
Hän oli väärässä. Näin kyllä tuolit. Se vaihtoehto ei vain noussut esiin.
Barack Obamakaan ei olisi harkinnut sitä vaihtoehtoa.
Kukaan musta ei voisi… Tiedämme, miten meidät nähdään.
Meidän mielessämme SWAT-tiimi tulee katosta sisään.
Mitä helvettiä? Ei käy.
Yritin selittää, etten olisi mitenkään voinut tehdä sitä.
"Ei, Loyiso. Aina alat puhua rodusta."
Niin, sellainen maailma tämä on.
En tajua, miten hän ei ymmärrä tätä.
Miksei ystäväni ymmärrä, että maailma kohtelee meitä eri lailla?
Valkoisten etuoikeutta on vaikea selittää, varsinkin valkoisille.
Tai huoneelle täynnä ihmisiä. Kaikki eivät tajua.
Tämä on minun yritykseni selittää valkoisten etuoikeutta.
Se on sitä, että perustaa bändin ja antaa sen nimeksi "The Killers".
Kaikki sanovat, että onpa mahtava bändi.
Jos olisi musta bändi nimeltä The Killers,
he eivät ikimaailmassa soittaisi Grammy-gaalassa.
Mustien bändien täytyy keksiä nimi laatikon ulkopuolelta.
"Mikä olisi nimemme?" "Earth, Wind & Fire."
"Mitä tarkoitat?"
"Ei olla vain 'The Killers'. Sehän rajoittaisi meitä."
Olin aineissa, ja hän alkoi riidellä rotuasioista.
En halunnut riidellä. Hän oli pilaamassa trippini.
"Voinko mennä kotiin? Nähdään häissä." Lähdin sieltä.
Sitten menin McDonald'siin.
Halusin mennä 24h-McDonald'siin istumaan, kunnes olo tasoittuu.
En halua mennä kotiin aineissa. Se pilaa tripin.
Olen kokenut sen ennenkin. Tullut kotiin aivan pilvessä.
Ensin unohdan hälytyksen koodin.
Hälytys laukeaa.
Sen sijaan, että hiljentäisin sen, alankin tanssia hälytysäänen tahtiin.
Äiti herää. "Mitä sinä oikein teet?" Vastaan, että etkö kuullut tätä?
Siksi en mene aineissa kotiin.
Lopulta pääsin kotiin.
Tai no, tilasin Uberin, ja…
Muistelin saapuneeni tyylillä.
"Tilaanpa tästä sukellusveneen."
Tarkistin, mutta niitä ei ollut vapaana.
Tilasin tavallisen Uberin. Se on ihan OK.
Tavallinen Uber saapui, ja sanoin kuskille:
"Huomasin, että minun omassa sovelluksessani…
Eikö teillä ole…
Miten voin tilata kyydin sukellusveneellä?"
Hän sanoi…
Hän katsoi minua aivan vakavana ja sanoi: "Päivitä vain softa!"
Sanoin, että selvä.
Selvä homma.
Kun tulin kotiin, äitini oli valmistautumassa jumalanpalvelukseen.
Hän herää ja alkaa valmistella ruokia, jotka laittaa kirkosta tultuaan.
Hän herää sairaan aikaisin. Tulin kotiin aamukuudelta.
Äiti katsoi minua ja kysyi, missä se kauluspaita on.
Voi paska. En ehtinyt valmistella tarinaa.
Sain päälleni pizzaa Seth Langleyn luona. Sitä oli kaikkialla. Piti riisua paita.
"Mitä silmillesi ja nenällesi tapahtui? Miksi vuodat verta?"
Kompastuin ja kaaduin maahan.
En voi kertoa totuutta.
"Yksi mies sanoi nussineensa sinua, ja me tappelimme.
Minun tässä pitäisi kysellä kysymyksiä. Sinulla on paljon selitettävää."
Mutta en minä niin voi sanoa. Pysyn tarinassa.
Pizzaa oli kaikkialla rinnuksillani.
Sotkin pizzalla, kompastuin ja kaaduin.
Hän katsoi minua pilkkoen samalla porkkanaa ja sanoi…
Tiedättehän. "Okei."
"Kerro toki lisää." Juu, olin kantamassa pizzaa.
Samalla tavalla mustat kuuntelevat, kun valkoiset kertovat historiasta.
"Okei. Kerro toki lisää."
Okei. Tutkimusmatkat.
Tutkimusmatkat. Okei. Sivilisaatio. Kyllä kyllä. Okei.
Sivistymättömiä. Okei.
Älytöntä.
Kun muutin britteihin,
tai kun aloin käydä siellä viitisen vuotta sitten,
käytin sovellusta nimeltä Bumble.
Tapasin ihmisiä netissä, mikä on hauskaa.
Tapasin espanjalaisen naisen, joka oli mahtava.
Tekstailimme ja lopulta tapasimme. Kun me tapasimme…
Olimme treffeillä, ja ne sujuivat ihan mukavasti.
Tiedätte, millaisia treffit ovat.
Kaikki jännittävät ja rentoutuvat sitten vähitellen.
Jossain vaiheessa hän kertoi olevansa Granadasta.
Sanoin tietäväni hiukan Granadan historiasta.
Kerroin hänelle, että Granada oli viimeinen paikka,
jossa maurit ja espanjalaiset taistelivat ennen kuin Espanja itsenäistyi,
ja niin Espanja vapautui.
Hän ei tiennyt, mistä puhun.
Sanoin, että Espanjahan oli neekerien vallassa 700 vuotta.
"Mitä ihmettä?" Hän ei ollut kuullutkaan tästä.
Hän kuuli tästä ensi kertaa. Vähän niin kuin jotkut teistä.
Selitin asiaa hänelle. "Koska tämä tapahtui?"
600-luvulta 1300-luvulle Espanjan nimi oli al-Andalus.
Hän ei ollut uskoa minua. Hän sanoi minua valehtelijaksi.
Siis mitä helvettiä? Aika hiton eriskummallinen asia, josta valehdella.
En ole historianopettaja.
Jos olisin tiennyt, etten saa pillua, olisin pitänyt sen omana tietonani.
En minä yrittänyt… Ihan helvetin sama. En minä välitä.
Sitten aloin miettiä. Miksi hän suuttui historian faktasta?
Sitten tajusin, että valkoiset kuulevat koko elämänsä keksineensä kaiken.
Sitä valkoisuus on.
Kun näkee kaiuttimet: "Se olin minä."
Jäätelö. "Meidän keksintöä, kiitos vain."
Kynttilätkin me keksimme!
Minulla on intialainen kaveri Rabin. Soitin hänelle ja sanoin myöhästyväni.
"Jooga vähän venyi tänään. Olen siellä ihan kohta."
Hän sanoi: "Jooga, vai? Aina sinä teet valkoisten juttuja."
Olet intialainen! Teidän juttunne se on!
Jooga on teidän… Älkää menkö tähän valkoisten ansaan!
Teidän juttunne!
Totuus on, että jotkin ihmiskunnan parhaista edistysaskeleista -
eivät ole valkoisia.
Ensimmäiset kirjoittajat eivät olleet valkoisia.
Ensimmäiset astrologit eivät olleet valkoisia.
Eivätkä ensimmäiset matemaatikot.
Sekään teknologia, joka on taannut valkoisen edun kuluneen 500 vuoden aikana,
eli ruuti, ei ole valkoisten keksimä.
Kiinalaiset keksivät ruudin, ja kun he keksivät sen,
se oli ilotulitteita ja sivistynyttä kakan räjäyttämistä varten.
Minusta meidän täytyy…
Mustien täytyy unohtaa oppimamme alemmuuskompleksit,
koska muuten saattaa elää ajatellen, ettei ole antanut mitään.
On helppo…
On helppo uskoa, ettei ole antanut ihmiskunnalle mitään, mikä ei ole totta.
Kaikki ovat antaneet jotain.
Valkoiset, teidän täytyy unohtaa oppimanne ylemmyyskompleksit.
Puhun siitä niin kuin se olisi helppo asia.
Ei se helppoa ole. Se on aika…
Siinä on paljon työtä. Pitää nähdä vaivaa. Sitä täytyy haluta.
Suurin innoittajani unohtamiseen on äitini.
Äitini syntyi vuonna 1959.
Apartheidin keskelle, kamalimpaan mahdolliseen aikaan.
Äitini oli huippuoppilas, ja hänet kasvattivat kaksi vanhempaa.
Isoäitini oli lukutaidoton. Ei osannut lukea eikä kirjoittaa.
Vietimme aikaa niin, että luin hänelle kirjeitä.
Hän piti kirjeet, ja luin niitä hänelle ääneen yhteiseksi ajanvietteeksi.
Hän sanoi aina:
"Sulje korvasi, ettet kuule, mitä kirjeissä on."
Luin kirjeet näin.
Luin kirjeet, mutta kirjeen lopussa lisäsin aina vähän omaa agendaani.
"Kun teet maapähkinävoi-hillovoileipiä, voisitko laittaa hillon päällimmäiseksi?"
Se hämmensi isoäitiäni valtavasti.
"Miksi kunnan virkamies ohjeistaa voileipien teossa?"
Moni ei ymmärrä, miten hektistä apartheidin aika oli.
Nyt puhutaan yhdenvertaisten mahdollisuuksien puolesta.
Sitä ei ollut olemassakaan.
Lukiossa saattoi opiskella työhön, jota ei laillisesti voinut koskaan tehdä.
Et voi olla astronautti.
Et saa. Kuvittele käyväsi lukiota, ja jossain aivoissasi kuulet:
"Et saa tehdä tätä työtä. Se on vastoin lakia."
En tiedä, oletteko kuulleet tyypistä, joka oli ANC:n puheenjohtaja vuonna 1950.
Hän oli kirurgi.
Yksi harvoista pätevistä kirurgeista. Googlatkaa hänet, nimi oli James Moroka.
Hän ei saanut harjoittaa ammattiaan.
Hän opiskeli Venetsiassa ja Edinburghissa. Hän oli yksi maan pätevimmistä.
Ei saanut leikata.
Sellaista oli olla musta. Vaikka olisi ollut kaikki edellytykset,
laki rajoitti aina.
Vaikka opiskelisi eikä tietäisi vielä, mitä haluaa tehdä.
"Aina voi haluta, mutta laki sanoo, että haista paska."
Se oli hankalaa. 1978 hän valmistui lukiosta -
ja pyrki sitten yliopistoon.
Ei onnistunut. 1983 hän sai minut. Tiedätte lapset. Kaikki menee paskaksi.
Lapset pistävät kaiken paskaksi.
Ensin pitää hauskaa, ja lapset pysäyttävät sen.
"Lopeta kaikki hauska heti. Paskoin juuri housuun.
Tarvitsen välitöntä huomiota."
Helvetin lapset. En todellakaan halua lapsia.
Minulla on nytkin kondomi päällä.
En todellakaan halua lapsia. Unohtakaa koko juttu.
Mitä? Ei.
Minua yritetään huijata. "Lapset ovat siunaus."
Näin, kun yritit nousta koneeseen siunauksesi kanssa.
Siunauksesi luulee sen onnistuvan ilman koneeseennousukorttia.
Siunauksellasi on sairaita ideoita.
Äitini sai minut ja kasvatti minut ja veljeni.
Muutimme kumpikin pois.
Hän oli töissä pankissa 26 vuotta -
ja meni sitten yliopistoon, niin kuin aina aikoi.
58-vuotiaana, kolme vuotta sitten, hän valmistui.
Niinpä. Hullua.
Tämä esitys on omistettu hänelle, koska hän on innoittanut minua unohtamaan.
Toivon, että hän voi innoittaa teitäkin unohtamaan, purkamaan,
tekemään todella haluamianne asioita ja kysymään itseltänne oikeita kysymyksiä.
Siinä kaikki. Kiitos paljon. Olitte aivan mahtavia.
Niille, joita kiinnostaa… Jotkut eivät ehkä välitä,
mutta Seth Langley on eroamassa.
Totta kai hän on eroamassa.
Miten niin? Hän on eroamassa.
Ei voi vain räjäyttää kakkaa ja kävellä auringonlaskuun.
Elämä ei mene niin. Asiat täytyy purkaa. Onko selvä?
Unohdetaan oppimamme, naiset ja herrat. Kiitos. Olitte mahtavia.
Nyt täytyy mennä.
Sukellusvene odottaa.
Kiitos.
Tekstitys: Otto Nuoranne