Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Кінь, який стоїть, має магічний вигляд,
але кінь, який біжить,
наче має крила.
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
На цьому ранчо мені давали
багато проблемних коней, з якими не могли впоратися інші.
Хлопці, шикуйтеся!
Коли починаєш з ними працювати
і знаходиш їхню нішу,
де вони зможуть себе проявити…
Молодець.
…вони чудово вписуються.
Ніхто не називає себе повелителем коней.
Мій батько називає себе дресувальником,
тому що він тренує коней робити неймовірні трюки.
Вони не просто виконують його трюки.
Вони стають близькими друзями.
Посміхайтеся, хлопці.
Файно!
Я втратила того Робіна, за якого виходила заміж.
Але це того варте, якщо подивитися на результат,
магію, що він створює.
Коли у тебе з'являється новий кінь…
і ти не знаєш його історії…
інколи у тебе йде більше часу…
щоб перетнути цю межу.
Найбільш дикі коні, які тобі трапляються,
мають той вогонь в очах,
те шаленство.
Але якщо придивитися, глибоко всередині ти знаєш,
що в цього коня є ліпша сторона.
Коли я ріс, біля мене завжди були коні.
Я виріс у маленькому селищі в Австралії.
Я не був маленьким, але мене називали малим вишкребком.
Я погано говорив, не міг читати.
Я був самітником.
Я був щасливим з конем.
Коли ти не можеш спілкуватися з іншими,
почуваєшся трохи вигнанцем.
Тому мене відправили до діда,
щоб змінити моє життя. І це змінило моє життя.
Я рівнявся на свого діда, у нього був суворий голос.
Він мав багато орденів з війни
і він був учасником австралійської кінної піхоти.
А це велика честь —
захищати свою країну верхи на коні.
Але,
я ніколи не бачив,
любов
в очах мого діда.
Ми завжди їли разом
і він завжди дивився у свою тарілку.
А коли підіймав очі, його погляд пронизував наскрізь.
Той погляд.
Навіть лежачи у лікарні, перед самою смертю,
він дивився тим поглядом.
У моїй голові завжди
крутилися слова мого діда.
«Ти нічого не вартий.»
Моя бабуся була дуже м'якою.
Коли я був малим, я гортав книжку.
І замість того, щоб читати згори,
я починав знизу, а вона казала:
«Починай згори
і йди донизу. Знову, й знову, й знову.»
Гадаю, саме це допомогло мені перенести це на тренування.
Ось це повторення дій.
Вона казала: «Вір у себе.
І якщо коні тобі допоможуть — роби це.»
Поводься з ними ніжно
й вони віддадуть у сто разів більше любові.
Знаєш, мені
подобаються люди, які спостерігають.
Значить, з тебе будуть люди.
Мені було близько 10 чи 11 років.
Я пішов у кінотеатр
і я був зачарований.
Приміщення було величезним, з широким екраном
і тваринами, що біжать на тебе.
І весь цей образ:
капелюх, чоботи та хустинка.
Особливо манера, з якою вони сідали на коня.
Це було просто «Вау».
Наступного дня я повернувся.
Щоразу, як я дивився Вестерн, у якому коні щось витворяли,
я хотів це відтворити й спробувати зробити краще.
Мій перший трюк — лежача позиція,
тому що я був невеликим і не міг залізти на коня.
Тож, я мав навчити їх лягати.
Молодець.
Я хотів потрапити у кінематограф, я хотів тренувати коней.
Але всі в Голлівуді позбувалися коней,
тому що саме вийшли «Зоряні війни».
З Вестернами покінчили.
Проїхавши 10 000 миль до Америки,
у мене було відчуття, наче на голову впала гора.
У мене не вийде.
Все скінчено.
Але у мене все ще було бажання залишитися тут
і зробити це.
Я приїхав у Вайомінґ
і зрозумів, що я вдома.
Прокинувшись рано вранці,
схоже, то був мій перший ранок,
після тієї тяганини з кухонним вагончиком.
І коли я
побачив біля себе коней,
шляху назад вже не було.
Це була моя мрія — тренувати.
Моїм третім конем
був Джуніпер, який
докорінно змінив моє життя.
Коли я дивився в очі Джуніперу, я бачив там сум.
І хоча, це було вже в минулому,
я бачив щось більше.
Він був такий розумний.
У нього був дар.
Він прекрасно виконував свічку.
Він мав чудовий баланс. Неймовірний.
Такий кінь
зустрічається раз у житті.
Любиш Робіна?
Ти мене любиш?
Ясна річ.
Коли я туди приїхав, з Вестернами покінчили,
але старі ковбої були живі.
Два роки потому я зустрівся з Даррелом Вінфілдом.
Це ж «Чоловік Мальборо».
Він був справжнім чоловіком.
Даррел сказав: «Робіне, я чув твій кінь стає дибки.
Якщо посадити на нього вершника,
він стане на диби перед камерою?»
Я відповів: «У мене є Джуніпер».
Це було моє перше прослуховування.
Мені дали роль.
Мені дали роботу.
МАРЛБОРО
ДЖАНҐО ВІЛЬНИЙ
РОККІ 4
Ти отримуєш розкадрування,
дивишся на них і думаєш:
«Що ж, думаю, я зможу краще.»
Мотор!
Добре.
Молодець.
Я добре знаю своїх коней
і вони всі люблять працювати.
Вони знайшли свою нішу.
Коли приходиш на майданчик,
ти знаєш з чого ти починав з конем.
Ти знаєш з чого він побудований.
І тоді вступає оркестр.
Він виступає перед тобою
і перед тією камерою.
Він демонструє свої вміння.
Молодець!
Гарно!
Вдар! Молодчинка!
Гарні перші уроки.
Розумний кінь.
Давай, панянко.
Покрутися.
Секунда картинки, яку ви бачите,
це години та тижні тренувань.
Давай. Ну ж бо.
Дуже добре!
Я користуюся батогом чи вуздою
не для того, щоб чіпати коней.
Я використовую ударний батіг для звуку.
Ось так, поїхали!
Лише, щоб направляти коня
від тебе
чи до тебе.
Ходи до мене.
Дуже важливо встановити зоровий контакт.
Це як з людиною. Знаєте ж про першу зустріч?
Добре.
Так, ти знайшла свою точку. Пірует.
Ходи.
Можливо, ви правша. А я лівша.
Так само і з очима коня.
Спочатку треба тренувати з одного боку, а потім з інакшого.
Коли обидва ока натреновані,
можна подавати сигнал з будь-якого боку камери.
Пірует.
Хороша дівчинка!
Браво! Браво!
Це було прекрасно.
Пірует такий витончений,
їхні передні ноги стоять на місці й вони обертаються навколо.
Ніби танцюють вальс.
І коли ти синхронізуєш обидва ока, це нагадує гру на фортепіано.
Вони грають музику перед тобою.
Уявіть силу, яку б ви відчули,
якби на вас бігли 50 коней.
А ти величенька.
Я побачив це в дитинстві у цирковій книзі.
Клейдесдаль стояв
на гойдалці.
Я завжди хотів це відтворити.
Я хочу, щоб вона віднайшла баланс і утримувала вагу.
Обережно. Ні.
Обережно.
Поступово потрібно їм давати
відчувати,
нюхати тебе.
Тоді між вами буде зв'язок.
Інколи я згадую всі ті магічні трюки, яким я навчав коней…
Якщо це не зняти, здається, що цього й не було.
Який чудесний баланс!
Так!
Взірець професіонала
це людина, яка живе теперішнім,
але також вірить у минуле.
Інколи здається, що ти це вже проходив.
Ласкаво просимо!
Невеликий екскурс в історію.
Робін горить бажанням відтворити колишній Дикий Захід.
Ми цим пишаємося, адже самі беремо в цьому участь.
Ковбойський світ вимирає, але не для мого батька.
Він повноцінний ковбой.
Це відчуття, коли я вперше прибув до Америки.
Я хочу його зберегти.
Прошу, хлопці! Прошу!
Пофарбуй свій візок, ходи з нами
На хвилях мрії пісня лунає.
Ми їдемо додому!
Коли я говорю
про своїх коней,
я кажу: «Мої діти гуляють разом», бо вони діти.
Вони мої діти, хоча у мене є Патрік.
Коли у мене з'явився Джуніпер,
він багато вчив мене,
як бути терплячим, стриманим і захопленим.
Він робив краще, аніж я міг очікувати від тварини.
Я показував йому один раз і він запам'ятовував.
Молодець, Джун.
Він сформував мене, створив це ранчо.
Джуніпер старішав, йому було біля 30.
Один молодий працівник ранчо покликав мене.
Він сказав: «Тобі краще прийти сюди. Джуніпер вже геть слабий».
Він тримався, поки я не прийшов додому.
Я взяв його у свої руки
і впав біля нього на коліна.
І він востаннє заіржав.
Це був кінець.
-Як ти зрозумів? -По його очам.
-Запам'ятай це. -Я запам'ятаю.
Давайте, хлопці, шикуйтеся. Час тренувань.
Місіс Паркер любить посміхатися.
Місіс Паркер.
Молодчинка.
Молодець.
Як тільки у коня з'являється іскра,
я стаю кременем.
І раптом
кінь оживає, у нього все виходить.
Вони віддадуть тобі всю любов,
яку ти їм даси.
Але якщо ти можеш
прийняти та відчути її,
як…
У цьому вся суть.
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко