Downloaded from YTS.MX
NETFLIXOV SPECIJAL KOMEDIJE
Official YIFY movies site: YTS.MX
U redu!
Ideš. Tako lijepo!
O, ideš. Bože, to je tako... Hajde, sada. Molim vas. To je...
To je tako lijepo. Nastavite zauvijek.
Pogledajte ovo. Evo nas. Londonski Palladium. Moj Bože.
Puno vam hvala što se došli. Ideš.
Dajte da ovo odložim.
Najveća pozornica na svijetu pa se vraćam za oko pola sata.
Ljudi, puno hvala što ste došli.
Stvarno to cijenim. Evo nas.
Trajalo je nekoliko mjeseci duže nego što sam očekivao, ali tu smo.
Gledajte, rasprodan londonski Palladium, smanjenog kapaciteta.
O, moj Bože.
O, čovječe.
Puno hvala što ste došli.
Trebali smo ovo snimiti prošle godine. U svibnju 2020.
No nešto je iskrsnulo.
Morali smo to odgoditi. Ali uspjeli smo. Evo nas.
Napokon to radimo. Jedva čekam show. Nadam se da je još uvijek relevantan.
Show je o Brexitu i o tome koliko želim upoznati princa Phillipa.
Idemo! Učinimo to!
Trebalo bi biti dobro i zabavno.
Ja sam Phil Wang, ako niste znali.
Evo me. Stari Philly Philly Wang Wang. Napokon ovdje.
Stari Philly Philly Wang Wang u londonskom Palladiumu.
Tako je dobro biti tu. Phil Wang. Ja sam tip miješane rase.
I samo ime "Phil Wang" može to nagovijestiti.
U nekom trenutku napravljen je kulturološki kompromis.
Da, otac mi je malezijski Kinez pa odatle "Wang".
A ostatak mog tijela.
Moj otac je malezijski Kinez, ali moja majka je normalna.
Tako da imam malo kiselog vrhnja u tom chiliju.
Nisam htio da opečete jezik na taj vrući Wang
pa je mama donijela mlijeko.
Bijelac i Kinez, to su moje rase. Bijelac i Kinez. Phil i Wang.
Bijelac i Kinez.
Ja sam najmoćnija rasa na Zemlji!
Imam velika, dušo!
Zgnječim ih zajedno. Bijelac sam i Kinez.
Ljudi su mi pokušali reći da sam manjina.
A ja kažem:
"Ja sam obje većine, kujo. Bijelac sam i Kinez."
Ne možete me ni taknuti. Ja sam Pepsi i Coca-Cola.
Ja sam poput punog tržišnog udjela.
Wang se prodaje posvuda. Bijelac sam i Kinez. Ja sam posvuda.
Ne možete pobjeći od mene. Iza svakog sam ugla.
Pozdrav. Ni hao.
Ja sam Izvanzemaljac i Predator.
Bijelac sam i Kinez. Otporan sam na budućnost.
Potpuno otporan na budućnost.
Bez obzira što bude za 50 godina, Wang ili Phil, dobro je.
Ipak, vjerojatno Wang.
U tom smjeru idu stvari.
Neobično je u ovom trenutku izgledati kao ja.
Nakon pandemije bolesti COVID-19, neobično je izgledati kao ja.
Kinez, ne mišićavo.
Čudno je sada izgledati kao Kinez.
Cijela pandemija, najblaže rečeno, loša je za brend.
Iskreno, zadnja stvar koju smo trebali, posebno u UK-u.
Zadnja stvar potrebna istočnoazijskim britanskim Kinezima.
Istočnoazijski Britanci, Istočni Azijci u Britaniji, vrlo neprimjetni u UK-u.
Tako neprimjetni da tu ni nemamo riječ "Azijac".
Na većini mjesta na svijetu barem imamo riječ "Azijac". Ali ne i u UK-u.
U UK-u riječ "Azijac" obično se odnosi na južne Azijce, zar ne?
Indijac, Pakistanac, Šrilankanac, Bangladežanin.
Što je u redu.
Ali tu je cijela druga polovica Azije koja im promiče.
Cijela druga, rekao bih, veća polovica.
Promiče im druga polovica Azije.
Na svijetu postoje dvije vrste Azijaca.
Ima ih i više, ali nemam toliko vremena.
U osnovi, na svijetu postoje dvije glavne kategorije Azijaca.
Kriket Azijci.
Kako ovo zvuči, već znate tko su oni.
Nikad niste čuli izraz "Kriket Azijac",
a odmah ste znali o kome pričam.
Znači postoje kriket Azijci
i Azijci koji jedu čudna sranja.
Ja pripadam skupini Azijaca koji jedu čudna sranja.
Ponosan sam Azijac koji jede čudna sranja.
Ja jedem ta čudna sranja.
Ali sada je malo nezgodno biti Azijac koji jede čudna sranja
jer tako je ova cijela katastrofa i počela.
Jedan od nas pojeo je komad prečudnog sranja.
Nakon stoljeća života na divljoj strani,
poigrali smo se sa srećom i napokon je puklo
na krilima šišmiša.
Strašno. Zašto sada? Do sada je uvijek bilo dobro.
Jeo sam čudna sranja kao dijete. Nikad se ništa ovakvog nije dogodilo.
Odrastajući u Maleziji, jeo sam čudna sranja.
Volio sam to. Volio sam jesti čudna sranja.
Jeo sam sušene nasjeckane lignje.
Jeo sam morske puževe ravno iz školjke, dok su se migoljili.
Jeo sam meduze.
Jeo sam juhu od svinjskih iznutrica.
Znali smo pojesti cijelu ribu za večeru. Cijelu ribu.
Moja mala sestra govorila je: "Oči su moje!"
Ja i druga sestra govorili smo: "Ne!"
To je jednostavno drukčija kultura. Na Zapadu su ljudi pomalo gadljivi
po pitanju ekstremnijih krajeva kulinarskog spektra.
Na Istoku se neobično smatra delikatesom.
Nigdje toliko kao u Kini. U samoj Kini.
Nedavno sam imao priliku vidjeti to u Kini iz prve ruke.
Prvi put sam bio tamo. Kina. Veliko K. Klasična Azija.
Više od Chinatowna. Kina.
Na početku 2020. imao sam priliku otići u Kinu.
Nemam veze s tim, nisam ja kriv.
Nezgodan tajming, kad malo razmislim, ali nisam kriv.
Imao sam priliku otići u Kinu zbog posla
i dok sam bio tamo, imao sam priliku otići na tržnicu.
Ne zvuči dobro, priznajem.
Imao sam priliku otići na tržnicu u Kini.
Prodavali su sve vrste kineskih obroka.
Bilo je štandova za prodaju rezanaca, peciva, bla, bla.
Ali jedan štand bio je za čudna sranja.
Gmizavci, uglavnom. Pržene u dubokom ulju, pečene gmizavce. Kukce. Skakavce.
Sušeni gušter na štapu:
razapeti gušter, ovako.
Ljudi su prolazili i govorili: "Ja ću Guštera Isusa, molim."
"Jednu Pasiju guštera, hvala."
Zmije su bile sklupčane poput kobasica, na šiljku.
Sudjelovao sam, naravno.
Pojeo sam cijelu tarantulu na šiljku. Kao ništa.
Pokušao sam je prelomiti na pola, iznenađujuće žilave, tarantule.
Pa sam je morao progutati cijelu. Poput legende.
Pojeo sam stonogu.
Dobra stvar kod stonoge, puno bataka za svakoga.
Pojeo sam nekoliko pečenih žohara. Ali oni su vrlo otporni, žohari.
Izmiljeli su mi iz guzice.
Oni će naslijediti svijet.
To je kulturološka stvar. Kulturološka razlika.
Kao na Zapadu, znate onu dječju pjesmicu:
Znam jednu staricu koja je progutala muhu
Ne znam zašto je progutala muhu, možda će umrijeti
Vesela pjesmica.
U toj dječjoj pjesmici ta starica zatim jede sve veće životinje
da ulove prethodnu životinju koju je progutala, a sada je to zažalila.
Najprije je slučajno progutala muhu.
Zatim je progutala pauka... Znam kako je to.
...da ulovi muhu.
Onda je progutala pticu da ulovi pauka, zatim mačku da ulovi pticu,
zatim psa da ulovi mačku pa konja da ulovi psa.
Na Zapadu je ta dječja pjesmica priča upozorenja...
o tome kako katkada rješenje može biti gore od problema.
U Kini je to degustacijski meni s Michelin preporukom...
s doista teškim desertom,
konjem!
"Samo ćemo jednoga. Dvije žlice, hvala."
To je samo kulturološka razlika.
Ali nema razloga da zbog toga bude rasizma.
Je li to tamo COVID rasizam? Ne želim COVID rasizam, ne, hvala.
Užasavam se COVID rasizma. Ne želim to osjetiti na sebi. Užasnut sam.
Čak i kada sam sam kod kuće, čujem neki zvuk i mislim: "Rasizam?
Ostavio sam otvoren prozor? Je li ušao rasizam?"
Samo ja i moji uređaji sami kod kuće. Ne vjerujem ni svojim uređajima.
Moji uređaji su sada rasisti. Osobito moj mobitel.
Mislim da je moj mobitel definitivno rasist. Neki dan bio sam na mobitelu
i utipkao riječ "nacisti".
Ne trebate znati zašto.
Utipkao sam riječ "nacisti" u svoj mobitel.
Sve malim slovima, n-a-c-i-s-t-i, sve malo.
Žurio sam se.
Znate kakvo je slanje seksi poruka.
Moraš biti brz.
Vibra neće trajati zauvijek.
I utipkao sam u mobitel n-a-c-i-s-t-i, sve malim slovima.
I istog časa moj mobitel je to sam ispravio
i zamijenio "n" na početku velikim slovom "N",
kao da želi reći:
"Ej!"
Pokaži malo prokletog poštovanja.
Govoriš o nacistima...
Phile Čarobni štapiću."
Moj ekstremno desni mobitel misli da sam jezivi čarobnjak. Užas.
Zastrašujuća vremena. Nisu najstrašnija koja smo preživjeli.
Nisu najopasnija vremena koja smo preživjeli.
Već se radi o apstraktnoj prirodi ove nove opasnosti
koja nas je izludila. Tako je apstraktna. Nevidljivi virus.
Tako apstraktna, neki od nas ni ne vjeruju da je stvarna.
Prijetnja i opasnost postale su apstraktnije s protekom 21. st.
Uslijed toga postajemo sve umobolniji.
Na početku ovog stoljeća
prijetnja i opasnost bile su vrlo stvarne, fizičke, opipljive stvari.
Nakon 11. rujna Rat protiv terorizma, tada, prijetnja,
rečeno nam je da se čuvamo tipa
prekrivenog bombama
koji će ući i reći:
"Ljudi, prekriven sam bombama!
Prekriven sam bombama i volim to, da budem iskren!"
Vidjeli bismo ga i rekli: "OK, klonite se tog tipa."
Problem riješen.
Jasna, opipljiva prijetnja.
Zatim su prijetnje počele postajati apstraktne.
Sljedeća stvar koju su nam svima rekli da se čuvamo - prtljage bez nadzora.
Sjećate se prtljage bez nadzora?
Žudim za danom prtljage bez nadzora.
Bili smo opsjednuti prtljagom bez nadzora neko vrijeme.
Sredina 2000., zlatno doba prtljage bez nadzora.
Tada nam je bilo stalo samo
do prtljage bez nadzora i Malcolma u sredini.
Tada je to bila samo prtljaga.
To čak nije uključivalo nikakvog tipa.
Tada je to bila samo prtljaga
i o nama je ovisila procjena razine nadzora svake od njih.
Odgovornost je prešla na javnost.
Svi smo i dalje morali živjeti svoj život,
ali sada smo opterećeni novim neplaćenim drugim poslom
promatrača torbi!
Davali smo sve od sebe, ali bilo je zastrašujuće.
Izlazili smo, živeći svoj život sredinom 2000.,
u knjižnici ili internet kafiću...
i s vremena na vrijeme viđali ruksak koji leži na zemlji.
I uplašili se!
Govorili smo:
"To je prtljaga!"
"I bez nadzora je!"
"Brzo! Neka je netko pregleda!"
Tada bi netko dotrčao i rekli bismo: "Ovo je bilo blizu."
Ali tada je prijetnja postala još apstraktnija.
Tada s internetom, kako se život premiještao na internet,
rekli su nam da se čuvamo botova, hakera i Rusa.
Saznali smo da nijedan od njih ne može označiti kvačicom polje: "Nisam robot."
Činilo se da je to riješilo problem.
Sada s koronavirusom,
prijetnja je najapstraktnija ikad. Sada je prijetnja
površina.
"Oprez s tom površinom.
Ne, bit ćete dobro ako se držite podalje od tih površina.
Dočepat će vas se."
Užasno je to saznati, sam kod kuće, gledajući vijesti: "Sranje, površine!"
Brzo sam skenirao svoj stan. Jebene površine posvuda!
To mjesto je smrtonosna zamka!
Nisam shvatio da živim u Slagalici strave III.
Čak i sada sam užasnut.
Prijatelji mi kažu: "Želiš li navratiti na večeru u vrtu?"
Kažem: "Možda. Možete li brzo provjeriti...
Imate li ikakvih površina ondje?
Na čemu ćemo večerati? Na stolu? Pokušavate me ubiti?"
Nisi siguran, kompa."
Zastrašujuća vremena.
Sve više me je strah.
Starim. Možda se sa starenjem više bojiš.
Starenje. Samo po sebi zastrašujuće.
Sranje, mislio sam da će barem ova godina biti slobodna. Ne. Opet starim.
Tako jebeno star sada, čovječe.
Ove godine postao sam tako star.
Ne znam za vas, ljudi, ali nedavno sam ostario.
Postao sam tako star ove godine. Oborio sam osobni rekord.
Postao sam tako star. Ove godine napunio sam 31.
Znam. Odvratno. Da, u pravu ste. Muka mi je.
Tako star. Trideset i jedna.
Kad je počelo zatvaranje imao sam 19 godina. Sada imam 31. Užasno.
Strašno. Tako jebeno star.
Trideset i jedna. Ovo sranje je skoro gotovo, ljudi.
Usput, ovo je moj oproštajni specijal.
O, moj Bože. Kucanje na vrata pakla je tu.
Imam 31. Tako sam star.
Ovo bi moglo smetati nekim ljudima.
Dođem na pozornicu i kažem: "Imam 31 godinu, tako sam star."
Uvijek ima nekoliko ljudi u gomili koji kažu: "31 godina nije starost.
Začepi, 31 godina nije ništa.
Još si beba.
Puniš 31. Daj, molim te!"
Ali oni su uvijek stvarno jebeno stari pa...
Od toga se ne osjećam bolje.
Imaju oko 43 i to. Baš me briga.
Oprostite ako ne nalazim utjehu u ljubomornoj faci same smrti.
G. Magoo i Maggie Smith misle da sam mlada piletina.
O, sjajno.
Znam da 31 nije duboka starost.
Ali to nije više ni cvijet mladosti.
Ne šište uzbuđenjem dvadesetih.
Trideset i jedna vrlo je ozbiljna dob. Jedna od prvih ozbiljnih.
Život počinje okoštavati u 31. Sranja postaju ozbiljna.
Ljudi se počinju obvezivati dugoročno.
Došao sam do dobi kada svi moji prijatelji počinju imati
podcaste.
Pa sam i ja morao imati jedan da držim korak s gomilom.
Ali nisam bio spreman.
Tijelo mi se raspada. Tijelo mi odustaje, jebote, čovječe.
Mrvi se u odvratno tijesto, ovo tijelo.
Užasno. Svakim danom sve gore.
Svakog jutra budim se s novim oštećenjem.
Više uopće nema smisla to sranje koje je pošlo po zlu s mojim tijelom.
Prije je imalo smisla.
Nekada sam se ubo u nožni prst i nožni prst me bolio.
Linija uzroka i posljedice bila je jasna.
Sada moje tijelo preskače prvi korak.
Ravno u bol, neobjašnjeno.
Samo kažem: "O, zašto?"
A moje tijelo kaže: "Jebi se, eto zašto."
Moje tijelo sada improvizira. Prešlo je na potpuni džez.
Uopće ne treba imati smisla. Neki dan probudio sam se
i jedno od mojih muda boljelo je.
Jednostavno je boljelo. Nisam mu ništa napravio. Nisam to zaslužio.
Noć prije nisam otišao u krevet misleći:
"Sada sam opušten."
Nisam to učinio.
Pa ipak, jedno bolno mudo ujutro.
Samo sam iscrpljen od cijele prospavane noći, valjda.
Eto na čemu sam sada. Umoran od odmora.
Imam problema s leđima. Trideset i jedna, leđa krckaju.
Pamćenje mi nije kakvo je bilo.
Ili možda jest. Ne mogu to znati.
Možda je isto, ali sam zaboravio.
Odvratno prdim sada. Tako strašno prdim.
Mislio sam da sam prije gadno prdio.
Da je barem mladi Wang znao...
U kakvim je mirisavim danima živio
Trebao sam u njima uživati Dok sam imao priliku
Sada je moj prdež odvratan.
Moj prdež je sada skroz odvratan. Tiši je, to mu priznajem.
Moj prdež sada je tiši. Ali je gori.
Za vas.
Kada sam bio mlad, moj prdež bio je glasan i razmetljiv.
Ali, naposljetku, obziran prema nosu.
Moj prdež u mladosti nije zanimalo nekome naštetiti.
Moj prdež u mladosti bio je samo za pokazivanje.
Moj prdež u mladosti bio je poput vatrometa.
Kinezi bi došli i rekli: "Da.
Sretno.
Sretno u nadolazećoj godini."
Sada je moj prdež kao tiho curenje iz napuštene kemijske tvornice.
Polagano truje moje podzemne vode.
Ubija lokalne pse. Strašan je.
Moj prdež je strašan. Apsolutno odvratan, tako gadan.
Jeste li ikada prdnuli tako gadno
da vam je nestala crtica na znaku Wi-Fi-ja?
Kunem se neki dan...
Kunem se Bogom, kod kuće sam pustio jednog goluba
i slika na Netflixu malo se zamutila.
Znate kakva je kada se pojave kockice. "Ma hajde!"
Valjda se tijelo mijenja. Tijelo se mijenja.
Trideset i jedna, moje tijelo se mijenja. Um mi se mijenja. Duša mi se mijenja.
Osobnost mi se jako promijenila. Moja mišljenja.
Politička uvjerenja tako su mi se promijenila u zadnjih nekoliko godina.
Mislio sam da sam socijalist. To sam bio ja. Prije samo nekoliko godina.
Mali Philly Philly Wang Wang s crvenom kapicom.
"Ja sam socijalist.
Malo za svakoga. Zvuči pošteno.
Nacionalizirajte more.
O, ja sam socijalist."
Ali kad se osvrnem, shvaćam
da samo nisam imao novca.
Sada imam novca. Neću dijeliti to sranje! To je moje!
Mičite se, prljavi komunisti!
Wang je to zaradio.
Ispada da je kapitalizam u redu kada imate kapitala.
Kvaka je cijelo vrijeme bila u imenu.
Sada samo želim biti bogat.
Nekada sam želio mir u svijetu, a sada samo želim biti opako imućan.
I znam da težnja samom novcu baš i nije jako smislena.
Ali težnja iskrenosti smislena je.
I ako ću biti iskren,
samo želim biti podmazan.
Samo želim biti bogat. Mislim, već jesam bogat.
Svi smo bogati, tehnički govoreći.
Prema globalnim standardima, svi u ovoj prostoriji su jebeni Bezos.
Svi u ovoj prostoriji su Nabukodonosor prema globalnim standardima.
Baš me briga za globalne standarde.
Jeste li bili po svijetu?
Svijet je prljav.
Ne živimo u svijetu.
Živimo u UK-u.
Na rubu svijeta, gledamo unutra, uz neodobravanje.
Ne želim biti globalno bogat. To je kao da imaš 10 funti.
Ne želim biti globalno bogat, već stvarno bogat. Bogat kao u UK-u.
I ne samo zbog velikih, očitih stvari.
Ne zbog auta, kuća, ubijanja ljudi i izvlačenja iz toga nekažnjeno.
Sve to svakako je divno. Ali želim biti bogat zbog malih stvari.
Sitnica zbog kojih je divno biti bogat.
Želim poslati bocu šampanjca na drugu stranu restorana
poznanici koja još nije primijetila moje prisustvo.
To je slatko sranje samo za bogate.
To sam vidio u filmovima i Wang to želi.
Ta osoba je tamo,
tužna i sama, jede ribu,
nema šampanjca.
Konobar se pojavi niotkuda.
"Ovo je od onog gospodina
u zečjem kombinezonu."
Bogat sam! Mogu nositi što želim!
Niste vidjeli izobilje dok ne vidite odraslog muškarca kako skida uho
ispred prepunog Bella Italia.
O, la la.
Svakako bih impresionirao svog komada.
Vraćam se na scenu spojeva. Ponovno samac. Da.
Samac, sada sam.
Prekinuo sam s curom. Sjajan način da postaneš samac.
Ispada vrlo učinkovito.
Pa opet spojevi. Previše spojeva, čovječe.
Baš previše spojeva. Previše.
Daleko previše spojeva. Vrtim se u krug sa svim tim spojevima.
Ganjam tu fatamorganu sreće
koja stalno uzmiče sve dalje na obzoru.
Pokušavam nešto nadoknaditi svim tim spojevima.
Pokušavam nadoknaditi nešto što ja smatram mladošću bez seksa.
Znate? Ne mislim na djetinjstvo.
Vjerojatno je tako najbolje, nema veze.
U kasnim tinejdžerskim godinama, ranim dvadesetima.
To doba života kada biste trebali izbaciti to iz sebe.
Spusti se na koljena, zategni jedra i samo ševi...
Samo eksperimentirati! Ševiti da!
Ševom do jasnoće.
Kreni dalje, nađi posao, kupi dobar kompakt.
Ja to nikad nisam učinio. Nikad nisam iskoristio te prilike.
Fakultet, velika prilika. Zapravo se nisam seksao na fakultetu.
Iz vjerskih razloga.
Bog me mrzi.
Pokušavam to nadoknaditi.
Pokušavam otplatiti taj deficit seksa koji mislim da sam pretrpio.
Dug seksa na koji sam pripisao
svoju vlastitu kamatnu stopu s kojom ne uspijevam držati korak.
Do grla ovdje u Wang banci.
Naravno i povremena otplata dovoljno je zabavna,
ali to nije održiv način života.
Dobre stare aplikacije za upoznavanje, na njima sam. Morate ih koristiti.
To može biti deprimantan pothvat. Otkrio sam ponore očaja
u koje nisam znao da mogu upuzati, na aplikacijama za upoznavanje.
Kao jeste li ikada kliznuli udesno
na grupnoj fotki
ne znajući koja od njih je ta osoba, samo:
"Da, bilo koja od njih. Da, nema veze.
Izaći ću s bilo kim tko si može priuštiti izlet na skijanje."
Tamo je i labrador.
"Uzet ću psa, nema veze. Ima zdravu dlaku."
Prosjaci ne mogu birati, pretpostavljam,
a istočnoazijski tipovi, mi imamo poteškoća na aplikacijama za upoznavanje.
To je dokumentirani fenomen.
Od svih skupina, istočnoazijskim muškarcima
je najteže aplikacijama za upoznavanje.
Na Zapadu.
Primjerice u Koreji im je dobro.
Ali na Zapadu, istočnoazijske muškarce, kineske muškarce,
nas rijetko smatraju mogućom opcijom za seks.
Ne prikazuju nas tako u javnoj kulturi, u medijima.
Mi nikad nismo prikazani kao seksi tipovi.
Obično nas prikazuju kao nekakve tupave, zubate budale
koje su prije svega aseksualne. Potpuno nezainteresirane za seks.
Što je ludo, s obzirom na to koliko
ima Kineza.
1,4 milijarde ljudi, uz politiku jednog djeteta.
Ševimo tako dobro da su nam trebali dati pravilo.
Nitko drugi nema to pravilo.
Ali ipak te negativne percepcije opstaju.
Ali razumijem to. Nisam ljut zbog toga.
Estetski ukus neke kulture, njene standarde ljepote
teško je pomaknuti, a formiraju ga mnoge stvari.
Ono što društvo drži lijepim formira se iz svog kulturološkog uređenja,
formira se iz svoje književnosti, svog jezika i svoje poezije.
I katkada mislim da engleski jezik
nije opremljen da potpuno cijeni istočnoazijsku mušku ljepotu.
Primjerice, imamo vrlo tamne oči, zar ne?
Istočnoazijski momci imaju vrlo tamne oči.
Neki od nas imaju jako tamne oči. Neki od nas imaju crne oči.
Oči crne poput ugljena,
zmijske oči.
Ne znam jeste li probali,
ali vrlo je teško biti romantičan,
barem na engleskom,
o crnim očima.
Ako imate plave oči, zelene oči, dobro za vas, to je lako.
"O, imaš zelene oči! Poput najčišćeg smaragda.
O, imaš plave oči.
Kada te gledam u oči, to je poput plivanja u oceanu."
Kakogod.
Crne oči. Što možete reći o crnim očima?
"O, imaš crne oči. Podsjećaju me
na smrt.
One su poput beskrajnog ponora.
Kada gledam u tvoje oči, kao da zatvaram svoje."
Ipak, mislim da mi dobro ide.
Izlazio sam s nekim divnim damama.
I nemam djece nakon toga, kao bonus. Nemam djece. Primjena politike bez djece.
Nemam djece. Moja bivša uzimala je dobru staru kontracepciju.
Da, ima li nekoliko ljubitelja toga? Veliki sam ljubitelj kontracepcije.
Zahvalan sam svojoj bivšoj što je uzimala kontracepciju.
Zahvalan sam svima vama damama što uzimate dobru staru kontracepciju.
Puno vam hvala, da.
U ime momaka,
hvala.
Cijenimo to.
Žrtvujete se za ostale već neko vrijeme. Nije prošlo nezapaženo.
Radite sjajan posao. Samo tako.
I nije fer da vi, dame, još uvijek morate činiti većinu toga.
Jer nije da nisu proizvedeni muški ekvivalenti. Jesu!
Samo vam to nismo rekli.
Mi, momci, toliko smo podli.
Zato nas volite.
Jesu. Pilula za muškarce postoji već nekoliko godina.
Izumili su kontracepcijsku pilulu za muškarce.
No ispitanici su otkrili da im je ona zapravo nekako
izmijenila kemijski sastav tijela.
Zbog nje su se osjećali pomalo tužno.
Pa su svi mislili:
"Sigurno još nije spremna.
Neka žene nastave s korištenjem jer je njihova do sada već usavršena."
Za momke je proizvedeno mehaničko rješenje.
Mali uređaj, čep, koji oni samo... Baš tamo.
Baš tamo. Ekvivalent spirale. Baš tamo.
Čep i spirala. Evo knjige za djecu. Baš tamo.
Samo mali čep koji oni stave tamo.
Pristup grube sile, uspio je. Baš tamo.
Mali čep koji stave u cjevčicu.
Samo će stajati tamo i zaustaviti prolaz plivača.
Kao neka tvrda granica. Baš tamo.
Kao da su stavili unutra teškog imigracijskog službenika.
"Ove putovnice su istekle!"
Morat će otplivati natrag i...
Prilično dobro imitiram spermu.
Ne znam zašto.
Ja sam napola od sperme. Da.
S tatine strane, ako se pitate.
No muškarci su opet mislili da je taj postupak malo invazivan pa...
Rekli su: "Neka žene nastave s korištenjem implantata za sada."
Nije fer. Nije fer, dame.
Cijenim to i, muškarci, mi moramo pomoći.
Trebali bismo pomoći nositi taj teret. Podijeliti teret. Mala šala.
No kod muške kontracepcije imamo tvrdokoran problem.
O kojem čini se da nitko u toj industriji ne govori.
Tvrdokoran problem s muškom kontracepcijom,
a to je da, čak i kada bi momak pustio da mu učine te stvari,
s najboljim namjerama, koja žena će mu vjerovati?
Točno? Uz nevidljivu kontracepciju ide puno povjerenja.
Puno rizika. Nimalo rizika nema za mušku stranu. Znate?
Žena zatrudni i mora se s time nositi. Muškarac može samo odjebati.
Mislim, ne biste trebali.
Ne biste trebali, momci.
Ne biste trebali. Ali svakako možete. Ali ne biste trebali!
Ne smijete... Nemojte!
Ali vrlo je lako. No ne biste trebali!
Ali morate se suzdržati.
No letovi su sada tako jeftini. Ali ne biste trebali!
Imate belgijske putovnice na tamnoj mreži.
Znate li to? Pravu belgijsku putovnicu.
Drugo ime, novu adresu. Ali ne biste trebali!
Ali ta vam je opcija uvijek otvorena.
Ako ste žena, trebate se nositi s tim sranjem. Momak, zapravo ne.
Zato nas ne treba uvjeravati da je žena to riješila kontracepcijom.
Žene, možete izmisliti sranja. Zabaviti se. Nešto kao:
"O, da, čarobna vjeverica jednom je na mene bacila kletvu
i sada ne mogu imati djece."
I čak bi i pametan momak rekao:
"Da, mislim da sam to negdje pročitao.
Da, svakako. Učinimo to."
To ne pali u suprotnom smjeru.
Recimo da ta muška kontracepcija dođe na tržište.
Odem u ambulantu. Oboružam se.
I izađem u grad. Želim to isprobati.
Zatim odem u bar i čavrljam s nekom curom. Ona je iz nekog razloga zainteresirana.
Možda je bolesna.
Odemo kod mene. Počnemo se ljubiti.
Sigurno, zašto ne? 2021. je, treba držati korak.
Počnemo se ljubiti. Budemo malo manje obučeni.
Malo goluždravi, kako kažu u Francuskoj. I...
baš prije nego što postane divlje, ona kaže: "Imaš li ikakvu zaštitu?"
A ja samo kažem:
"Ne brini, dušo. Wang je na piluli.
Tko ja? Ja imam čep u mudima!
Znam da nikad nisi čula za to, ali vjeruj mi!"
Čovjeku kojeg si srela u All Bar Oneu.
Imam čep u mudima! Stavi ih u umivaonik. Plutat će, vidjet ćeš."
To nikad ne bi upalilo.
Trebam liječničku potvrdu iz UN-a za to!
Trebao bih da mi Malala to potpiše. "Ima čep u mudima. Ja sam Malala."
Volio bih imati čep u mudima. Zezaš me?
Volio bih imati čep u mudima!
Londonski Palladiume, ako ništa drugo ne zapamtite iz showa.
A nećete.
Molim vas, sjetite se, Phil bi volio imati čep u mudima!
Možete li zamisliti duševni mir
koji mora ići uz čep u mudima?
Radije bih šetao po gradu, vodeći ljubav, bez ikakve brige
s čepom u mudima.
Kada ipak sretnem onu pravu i želim se skrasiti,
samo ispucam to sranje kao šampanjac.
Ispred prepunog Bella Italia.
Hvala.
Volio bih imati čep u mudima.
Apsolutno bih volio
čep u mudima.
Ne bih želio pilulu. Ne želim biti na muškoj piluli.
Ne želim da se još nešto moram sjetiti učiniti.
Imam dosta sranja u svojoj rutini. To je najdojmljivije, pilula.
Tako se divim ženama na piluli.
To je najopakije od svega. Traži najviše od tebe.
Disciplinu. Odlučnost.
Snagu karaktera.
Pamćenje, samo pamćenje!
Moraš se sjetiti učiniti to svaki dan. To je sigurno teško.
Bez obzira na sve, moraš se sjetiti svaki dan.
Sigurno je teško. Osobito ako se tada uopće ne ševiš.
Trenutak iskrenosti, dame,
sigurno je teško dobroj staroj duši...
ako si sestra koja prolazi kroz sušno razdoblje,
a ipak moraš svaki dan popiti dobru staru pilulu za seksanje.
To je pomalo sarkastično, zar ne?
Svaki dan. Pomislite što je to. Ako se tada ne seksate,
biti na kontracepcijskoj piluli, svakodnevno,
oralni podsjetnik
vašeg potraćenog seksualnog potencijala.
Svaki dan samo gutljaj samoće uz doručak.
Svaki dan.
Samo su žene emocionalno dovoljno snažne da ustraju u nečem sličnom.
Možete li zamisliti muškarce da čine nešto slično?
Ne bismo ni tjedan dana!
Zamislite muškarce da moraju ustati svako jutro, ispuzati iz kreveta
samo navuku kondom svakog jutra?
Samo kao:
"Možda danas.
Nadam se."
Samo ga navuče na svoj mlohavi penis.
Navuče hlače i ide na posao s kondomom na sebi.
Pada mu kao majice bez naramenica. Mora ga stalno vući...
Ometa ga na poslu.
"Andy, jesi li dobro?" "Oprosti, samo..."
"Otpušten si." "O, ne."
Te noći on izlazi u klubove. "Da. O, ne."
Pokušava čavrljati s djevojkom. "Lijepo izgledaš."
"Fuj, odvratno. Odjebi."
On mora ići kući sam.
Gore do svoje spavaće sobe.
"Danas ništa."
Samo oljušti taj suhi kondom.
Zaklama ga za taj dan na kalendaru.
Samo pomislite na priču kojoj ste pljeskali.
Volio bih imati čep u mudima.
Nema smisla da žene to još uvijek rade.
U 21. st. nema nikakvog smisla. Nekada jest. U dobrim starim vremenima.
Kada smo još bili nomadi koji su lutali po ravnicama.
Sjećate se tih vremena.
Imalo je smisla. Dužnosti spolova bile su jasno razgraničene.
Tada je žena preuzimala punu odgovornost za reprodukciju
jer je muškarac imao punu odgovornost za preživljavanje. Točno?
On izlazi, bori se sa suparničkim plemenima i sakuplja meso.
Ali sada svi mogu kupiti jebeni Subway. Koga briga?
Više nije važno tko što radi. No tada je to zaista bilo važno.
A tada, ako je žena zatrudnila, to je bio posao s punim radnim vremenom.
Jer to vas stvarno iscrpi kada ste trudni u savani.
Ljudska trudnoća jedinstveno je brutalna u carstvu životinja.
Vrsti naše veličine treba puno vremena.
Nakon toga žena je tjelesno onesposobljena.
Uspravne smo životinje, što je ionako neobično,
a sada se ne može sagnuti da podigne kamenje
i da ga baci na sabljastog tigra.
Ona mora ugađati svom momku da ostane s njom i zaštiti je.
"Hej, dušo, ovaj mamut zadaje ti probleme?"
Da je obrani od triceratopsa. Moja povijest nije sjajna.
Ona hoda uokolo trudna. Devet mjeseci!
Laka meta devet mjeseci! Zatim rađa tu stvar.
Još nije gotovo, ženo! Sada ga mora podići i držati!
Oko dvije godine.
Ruke su joj sada onesposobljene.
Sada više ne može ni dati aperkat pterodaktilima.
Ona mora stalno držati tu prokletu beskorisnu bebu!
Jer su ljudske bebe beskorisne. Prokleto beskorisne...
Prokleto beskorisne ljudske bebe. Oprosti.
Apsolutno beskorisne ljudske bebe.
Na korak do smrti cijelo vrijeme. Uopće ne mogu preživjeti same.
Čim se rode sa svojom velikom glavom poput kuglačke kugle
koja jedva održava ravnotežu na vratu poput čačkalice.
Svaki put kada je podignete, misli: "Pokušaj me ne ubiti!"
Prije svega smo zato smislili moral.
Mi ljudi morali smo izmisliti tu stvar zvanu ljubaznost
tako da ne ostavimo naše bebe u šikari i krenemo dalje!
Jer su one obveza.
Ostalim životinjama ne treba moral.
Bebe ostalih životinja odmah su stručnjaci preživljavanja. Znate?
Poput bebe slona. Jeste li je vidjeli? Ona samo ispadne iz mame.
Zatim samo ustane i počne hodati.
Kao da hvata korak na obilasku pubova. "Sranje, isprike svima. Dobro je.
Ne, dobro je. Oprostite.
Mislio sam da sam zaboravio mobitel, ali imam ga."
Volio bih čep u mudima.
Jer, žene, ja sam saveznik.
Samo se šalim. To je bio test, pale ste ga.
Nikad ne vjerujte muškarcu koji to kaže.
Da. To je bio test i prošle ste.
Nikad ne vjerujte muškarcu koji to kaže. Vjerojatno laže!
Samo zato što osoba tvrdi da je nešto,
ne znači da i jest baš to nešto.
Uvjeravam vas da je tako.
Miss Nigerije 2015.
Teško je biti saveznik sada. Svi moraju biti vrlo dobre osobe.
Teško je. Shvatio sam da nisam dobra osoba.
Nisam dobra osoba. Nisam loša osoba,
ali nisam dovoljno nesebičan da budem dobra osoba. Znate?
Za vrijeme ove pandemije vidjeli smo što je potrebno za biti dobar.
Moraš odustati od svojih sranja da bi se brinuo za druge. Ja to neću činiti.
Nisam dobra osoba. Nisam loša osoba, prije nego što se zabrinete.
Nisam loša osoba. Negdje sam između.
Primjerice, jednom sam slučajno sjeo na mačku.
U redu?
Bila je to nezgoda!
Ali nisam odmah ustao. Znate, to je...
Eto gdje sam na tom spektru.
Znao sam da je pogrešno, a nisam žurio.
Ali pošten sam, znate. Pošten momak.
Ne bih se potrudio nauditi nekome,
ali ne bih se potrudio ni pomoći mu.
Jednostavno se ne bih potrudio.
To je moj moralni kodeks. Ako padate, uhvatit ću vas,
ali morate padati na mene, uglavnom.
Problem s leđima. Ne mogu trčati uokolo hvatajući budale.
U redu je biti pošten. Osobito ako ste muškarac.
Prilično smo si olakšali.
Proveli smo stoljeća, mi momci, spuštajući granicu morala zbog sebe
pa da biste bili jedan od dobrih, dosta je ne biti loš.
Ženama je teže. Za njih vrijede viši etički standardi.
Mislim da riječ "pošten" to jasno ilustrira.
Ako ste pošten momak, to je kompliment.
Vidite ovo? "Moraš upoznati mog prijatelja Paula. Pošten je momak."
"Sranje! Popijmo piće s Paulom odmah!
Svaki trenutak bez Paula živa je noćna mora!
Gdje si, Paule?!"
Čini se da riječ "pošten" ima veću težinu kod muškarca.
Kao kad idete na pogreb nekom muškarcu,
a svećenik kaže:
"Alan je bio pošten čovjek."
Rekli biste:
"O, ne!
Čini se da je Alan bio sjajan momak!
Trebao sam se više družiti s Alanom!
Sada sam propustio sve ono lijepo vrijeme s Alanom.
Počivaj u miru, heroje. Vidimo se gore."
Da idete na pogreb nekoj ženi i svećenik kaže:
"Susie je bila poštena žena."
Pomislili biste:
"Susie se nije trudila, zar ne?
Zvuči kao da nisi bila sva u tome, Suze!
Od čega si umrla? Premalo truda? Kriste!
Položite je u zemlju. Idemo na sendviče."
Teško je stalno biti dobra osoba.
Teško se osjećati kao dobra osoba. Stalno u ovom trenutku.
U ovom trenutku ne osjećam se kao dobra osoba.
Osobito nakon ove pandemije bolesti COVID, osjećam se...
Zvuči glupo.
...pomalo odgovornim za sve to.
Jer ako želimo vjerovati vodećoj teoriji,
ta pandemija, taj virus, počeo je na tržnici s mesom u Kini.
Pa ako ste lijeni i pomalo rasist u svemu tome.
možete za pandemiju okriviti dvije skupine ljudi,
kineski narod i one koji jedu meso.
Ne znam za vas, ali ja sam oboje.
Ja sam Kinez koji jede meso.
U redu. Jednu od te dvije stvari ne mogu promijeniti.
Očito. Bez obzira koliko se trudio, ne mogu tu ništa učiniti.
Za drugu bi trebala nekakva
facijalna rekonstrukcija da manje izgledam kao Kinez.
Zvuči skupo i bolno.
Da. Ali moram priznati zasluge veganima.
Vegani su cijelo vrijeme bili u pravu.
Ne treba trpati životinje neprirodno blizu jednu drugoj.
Sve će završiti u suzama.
Dokazalo se da su u pravu na najdramatičniji zamislivi način.
I sebi na čast,
vidjeli su tu priliku za veliki "Rekli smo vam" diljem svijeta,
a oni je ignoriraju.
S nekarakterističnom ljupkošću.
Mislim da je to zato što su duboko u sebi samodopadni zbog svega.
Potiho su samodopadni jer znaju da je ovo sada njihov svijet.
Ovo sada je svijet vegana. Doba COVID-a doba je vegana.
Tko je bolje opremljen za napredak u doba koronavirusa
od nekoga za koga bi gubitak okusa bio blaženo olakšanje.
"Dušo, dodaj mi burger od gljiva! Test mi je pozitivan!
Večeras imamo i drugo jelo."
Sam nisam vegan. Zaista sam pokušao.
Pokušao sam prihvatiti veganstvo
za vrijeme obroka.
Odlučio sam umjesto toga, da bih neutralizirao svoj ugljični otisak,
samo ću umrijeti 20 godina ranije.
Ima jedna stara budistička poslovica: "Kratak život dobro proživljen
bolji je od dugog s kvinojom."
Mislim da ima puno mudrosti u tim starim tekstovima.
Pokušavam se hraniti zdravije.
Pokušavam biti mršaviji, u boljoj formi, zdraviji.
Vježbati i sve to.
Napustio sam utješnu, ali prilično lažnu ideju
da tjelesni izgled osobe uopće nije važan.
Nije najvažniji,
ali nije ni nevažan.
Negdje između je zlatna sredina.
Nekad sam se tješio svim tim otrcanim frazama.
Nije važno kako izgledam izvana, bitno je kakav sam iznutra.
Ispalo je da sam ja kakav sam bio iznutra imao poteškoća s disanjem.
Pa...
Čak i najdobronamjernije ideologije imaju praktična ograničenja.
Pa sam počeo vježbati, uložio nešto truda,
počeo vježbati. Izgubio nešto na težini.
Izgubio prilično na težini. Izgubio nešto na težini.
Hvala!
Zahvalan sam vam. Jako ste ljubazni. Isplatilo se. Hvala.
Izgubio sam nešto na težini nedavno, poprilično.
Uglavno s kite, što je šteta.
Nikad ne znaš gdje ćeš skinuti, zar ne?
Uvijek se nadaš s trbuha ili podbratka. Kod mene je s penisa.
Ovo je sada moje tijelo.
Ovo je moja vanjština.
Zadovoljan sam. Zadovoljan sam s tim tijelom.
Nisam sretan.
Ne brinite. Nisam poludio. Nisam sretan sa svojim tijelom.
Ali zadovoljan sam, znate.
Pod prevelikim smo pritiskom da budemo sretni sa svojim tijelom.
Vaše tijelo baš i nema zadatak usrećivati vas.
Jer što je vaše tijelo? Samo kompromis koji ste napravili
između životnih stilova koje želite istovremeno živjeti.
Znate?
Što je vaše tijelo? Vaše tijelo je sjecište
između vašeg ideala...
i vašeg napora. Točno?
Ovo je moje tijelo. To nije tijelo koje želim.
Želim bolje tijelo.
Ali ovoliko želim to tijelo.
Nije da se ja tu nisam ništa pitao.
Samo pokušavam dobro izgledati. Počeo sam vježbati. Išao u teretanu.
Počeo sam vježbati. Hvala! Počeo sam raditi pilates.
Da, tako je. Dobri stari Philates Wang ovamo.
Volim Philates.
Morate svi na dobri stari pilates. Pilates je za leđa, vidite.
Ukoliko ne znate što je pilates, pilates je zapravo ateistička joga.
Čini se da je samo to. Pilates.
Radim ga sada već neko vrijeme. To je samo ateistička joga.
To je joga bez svih jebenih duhova!
Toga nema.
Toga nema u pilatesu.
Pilates je više kao:
"Sagni se preko štapa. Nema Boga!" To je pilates.
Mislim da je iz Njemačke.
Počeo sam raditi pilates. Pokušavam bolje izgledati.
Pokušavam bolje izgledati u 30-ima. U 31.
Pokušavam uhvatiti dijelove kako padaju, stavljam ih natrag na mjesto.
Počeo sam birati bolje frizure. Ovo je bolje, vjerovali ili ne!
Nekada sam bio pravi škrtac kod frizura.
Nekada sam išao do najbližeg Libanonca, dao mu 10 funti
on bi mi bacio škare u glavu.
Nadao sam se najboljem.
Živim u libanonskom dijelu Londona. Ne ganjam Libanonce.
Sada idem malo dalje do istočnoazijskog frizera.
Istočnoazijska kosa prilično je jedinstvena zvjerka.
Treba joj odgovarajuće proživljeno iskustvo. Znate?
Zato sada idem istočnoazijskom frizeru. Idem Japancu.
Jer im opraštam.
Znate, Nanking je bio davno, PlayStation je vrlo dobar. U redu je.
Sviđa mi se moj frizer. Kul momak.
Moj frizer Tucker. Kul momak, Tucker.
Kul japanski frizer.
Sviđa mi se Tucker. Dobri razgovori u frizerskom stolcu.
Jako dobro govori engleski taj Tucker. Već je nekoliko godina u UK-u.
Ali još ima jak japanski naglasak. Razumljivo, s vremena na vrijeme,
ne zna neku englesku riječ koja mu treba.
Ali iz nekog razloga zna englesku riječ
"kakosekaže."
Ne znam kako, gdje je naučio tu riječ.
Ali tako mi je drago da je.
Jer ona daje čaroliju svim našim razgovorima.
Znači ja sjedim u njegovom stolcu. On mi reže kosu.
Priča mi o svom vikendu.
Kaže samo:
"Gledao sam TV
u svom stanu,
sjedio na kauču...
i vidio sam oglas za...
kakosekaže...
kakosekaže..."
Ova priča nema poantu. Samo mislim da je smiješno
kada kaže: "kakosekaže."
Korisna riječ ako ne znate druge riječi.
Pokriva ih puno. Klasična japanska učinkovitost.
Mislim da je nekima od vas bilo neugodno kada sam imitirao japanski naglasak.
Što je, naravno, ludo.
Ali razumijem. Vremena su stvarno osjetljiva po pitanju rase, zar ne?
Teško je znati što je ispravno, a što krivo.
Što je prihvatljivo, a što nije. Čemu se možete smijati, a čemu ne.
Ja ne očekujem da bespotrebno riskirate zbog mene.
Znači oprošteno vam je. Međutim,
za ubuduće
i da vas zaštitim od budućeg kukavičluka, ja...
Za ubuduće, smislio sam pravila.
Neka opća pravila da vam pomognu odlučiti u trenutku
je li moralno prihvatljivo ili nije imitirati naglasak druge osobe.
-Želite li čuti pravila? -Da!
Naravno da želite, jebeni šovinisti.
Prvo pravilo je okvirno pravilo, sveobuhvatno pravilo,
ako je dobar naglasak,
navali.
Pošteno. Ako je dobar naglasak, ako uložite vrijeme,
istraživanje i vježbanje
da stvarno skinete tu gnjidu,
mislim da nitko nema pravo prigovarati.
Što uopće netko može reći?
"Hej, ma hajde, to je točno tako." Što netko može reći?
Jebiga.
Ako je dobar naglasak, slobodno.
To me ne pokriva u svakoj situaciji.
Pa drugo pravilo glasi:
ako taj određeni naglasak pripada narodu
koji je bilo kada imao carstvo...
ili je bio na zločestoj strani za vrijeme rata,
isto nema pravo prigovarati.
To vam daje više naglasaka nego što mislite.
Dobivate one očite,
engleski, francuski, nizozemski, portugalski, španjolski, njemački, itd.
Ali dobivate i one zabavne!
Dobivate japanski.
Dobivate talijanski.
Dobivate turski. Dobivate ruski.
Dobivate egipatski.
Dobivate kineski! Da!
Možda ne očekujete da vam stari Wang tu da zeleno svjetlo, ali...
Raznesen sam vlastitom petardom, da.
Kina je u vječnoj imperijalnoj misiji, preuzima svijet.
Smijete imitirati kineski naglasak. Dosta smo snažni. Možemo to podnijeti.
Briga me kad netko imitira kineski naglasak. Wanga to ne dira.
Orao se ne brine zbog dojmova crva.
Fućka mi se kada imitiraju kineski naglasak.
Nije me briga. Čini se da je moje probuđene bijele prijatelje jako briga
za imitaciju uvredljivog kineskog naglaska.
Pričaju mi o ljudima koji imitiraju uvredljiv kineski naglasak.
Nikad ih nisam to tražio.
No očito imam tu mrežu užasnutih špijuna...
koji samo odjure u svijet,
uvrijede se u moje ime i žure natrag izvijestiti.
"Jesi li vidio? Ta slavna osoba imitirala je kineski naglasak!
Piers Morgan imitirao je kineski naglasak.
Gigi Hadid na Instagramu, imitirala je oči. Neću ih sada, ali ona jest.
Nisi li tužan? Nisi li uvrijeđen? Osjećaš li se omalovaženo? Bit ćeš OK."
Ubit ćemo vas sve.
Ne želimo se sjetiti tko je to učinio, tko to nije učinio...
Nema veze. Uživajte! Nema veze, koga briga. Uživajte.
Zapravo, zauzeti smo.
Ne znam jeste li primijetili, ali zauzeti smo.
Bavite se svojim ljudima, zauzeti smo!
Letimo na mjesec. Čistimo vaše otiske stopala. Zauzeti smo.
Slikamo tisuće slika centara vaših gradova radi izviđanja.
Zauzeti smo.
"O, samo turist."
Spreman, pali!
Sve ćemo vas pojesti.
I nećete ni biti najčudnije sranje koje smo pojeli tog dana.
Ljudi, puno vam hvala što se došli. Želim vam laku noć!
Prijevod: Lučana Banek