Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אני זוכר היטב את הפעם הראשונה שבאתי לכאן.‬
‫אמרו לי שפורטה דה מרמי‬ ‫היא עיירת חוף יוקרתית.‬
‫אכן…‬
‫זה היה כמו להיכנס לגלויה.‬
‫נדמה שכל דבר כאן מושלם.‬
‫הווילונות הלבנים והכחולים במועדוני החוף.‬
‫גריפת החול.‬
‫קולות הצחקוקים הנישאים ברוח.‬
‫נדהמתי מהאווירה הנצחית הזו.‬
‫אופניים חולפים בדממה על הטיילת בשקיעה.‬
‫מקום נפלא לחופשת הקיץ.‬
‫אבל גם בפורטה דה מרמי…‬
‫הימים מתקצרים והלילות מתארכים.‬
‫בפסגות האלפים האפונים‬
‫השיש הלבן מתפורר‬
‫ומפנה את מקומו לגלימה של שלג.‬
‫החשכה טורפת את האור…‬
‫והפחד אוחז בנו.‬
‫אפילו בפורטה דה מרמי‬
‫למדנו לשמור על הביטחון שלנו.‬
‫העיירה השמשית והשלווה הזו…‬
‫נראית ריקה כעת.‬
‫כאילו שפינו את תושביה.‬
‫הסיפור הזה…‬
‫הוא סיפור של חורף.‬
‫- מצלמה 15 -‬
‫- רפאלי‬ ‫אבטחה -‬
‫הצילו!‬
‫הצילו…‬
‫מה את עושה פה בשעה כזו?‬ ‫-זה הזוג קלמנטי.‬
‫הם מבקשים לדבר רק איתך. הם בברבדוס.‬
‫אין להם משהו טוב יותר לעשות?‬
‫הם מודאגים בגלל משהו שהם ראו‬ ‫במצלמת השער שלהם.‬
‫קיוויתי לישון כמה שעות הלילה.‬
‫אמרתי לי לדבר איתך לגבי לקוחות חשובים.‬
‫יפה עשית.‬
‫לילה טוב, אמה.‬ ‫-תישן קצת.‬
‫אנסה.‬
‫- ריוולי, אורלנדי, דלה ואלה, קלמנטי -‬
‫מר קלמנטי.‬
‫אתה בבית?‬ ‫-כן, אני כאן.‬
‫נו?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-מצלמות האבטחה בסדר.‬
‫כן, אבל…‬ ‫-אין סימני פריצה.‬
‫לא, אמרתי לך, הבחורה נראתה במצוקה.‬
‫מי יודע מה היא ראתה, אולי יש גנב בסביבה.‬
‫הם פלשו למדינה.‬ ‫כבר אין מקומות בטוחים, אתה מבין?‬
‫אני מבין. אין לדעת אם זה מהגר.‬
‫כן, אבל בבקשה, תבדוק בכל זאת.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫תודה, סנטיני.‬
‫טוב, שיהיה לך יום טוב.‬
‫למען האמת, כאן זה אמצע הלילה.‬
‫אבל תודה בכל מקרה.‬
‫שלום, סנטיני.‬ ‫-להתראות.‬
‫מה הוא עושה, לעזאזל?‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫- מועדפים -‬
‫- קרביניירי -‬
‫ערב טוב, סנטיני.‬ ‫-ערב טוב,‬
‫יש כאן אפשרות של נהיגה בשכרות‬ ‫בין הרחובות וולטה וקרארה.‬
‫לוחית הרישוי היא פי.איי. 55388.‬
‫מיד נשלח מישהו.‬
‫תודה.‬
‫שמע, כבר אין צורך.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, אני אטפל בזה. ביי.‬
‫מה הבעיה שלך, מניאק?‬ ‫-דריו.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫אני מכיר את אימך.‬
‫היכנס פנימה, אינך יכול לנהוג כך.‬ ‫אקח אותך הביתה.‬
‫לאט לאט.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה הוא עשה?‬
‫נסגור את זה אחר כך. היכנס.‬ ‫-מה נסגור?‬
‫הוא נהג בשכרות.‬
‫מזל שראיתי אותו.‬
‫אני חוששת שזה יותר מאלכוהול.‬
‫מה עשית בחוץ בשעה כזאת?‬
‫איזה מיליארדר בטח איבד חתול.‬
‫המכונית ברחוב וולטה.‬
‫תודה, רוברטו.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫נחמד לראות אותך.‬
‫דריו.‬
‫דריו, תפתח.‬
‫דריו!‬
‫דריו, תפתח.‬
‫דריו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫על מי אתה עובד?‬
‫אפילו אנג'לה יודעת שלא היית כאן אמש.‬ ‫היא חזרה בשלוש.‬
‫ביום שני.‬
‫אין כבר חוקים בבית הזה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫הלקוחות שלך, האנתרופולוגים…‬
‫הם יודעים שכשאתה לא מצליח לישון כאן,‬ ‫אתה הולך לא־לישון בביתם?‬
‫הם בדרום אפריקה לעת עתה.‬
‫איפה אנג'לה?‬
‫- ראשות העירייה -‬
‫אם אתה כל כך מתעניין,‬ ‫תשאל אותה או תאתר את הטלפון שלה.‬
‫דיברנו על זה. לא אתקין‬ ‫את החרא זה בטלפון שלה.‬
‫ניתן לה לחיות את חייה.‬ ‫-בטח.‬
‫תקשיבי.‬ ‫-בטח.‬
‫את בעמוד הראשון, עם פילאטי.‬
‫- פילאטי תומך בקלאודיה רפאלי -‬
‫נהדר. שכחתי לגמרי.‬
‫איזו שמחה. בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, עלמתי.‬
‫אנחנו בסדר גמור, ואת?‬
‫תגידי משהו.‬ ‫-אנג'לה.‬
‫חזרת מאוחר מדי. כמה פעמים אמרתי לך‬ ‫לחזור בשעה סבירה בימי לימודים?‬
‫כבר אמרתי לאימא.‬
‫עשיתי שיעורי בית אצל ג'ינברה ונרדמנו.‬
‫איפה היית?‬
‫כבר מאוחר, אני הולכת.‬
‫בלי טלפון באופניים.‬ ‫-אתה אומר לי עשר פעמים ביום.‬
‫ראית את אימא בעמוד הראשון?‬
‫אנג'לה, ראית את אימא בעמוד הראשון?‬
‫היא לא שמעה, היא מיהרה.‬
‫גם אם כן, מה אכפת לה?‬
‫הינה מישהו שאכפת לו.‬
‫מתאו.‬
‫איזה איש.‬ ‫-תסתיר את זה.‬
‫זה לא יועיל לתדמית שלנו. קדימה.‬
‫בבקשה, קח כדורי שינה. אתה נראה כמו ערפד.‬
‫התרופות האלו משגעות אותי.‬
‫וככה אתה שפוי?‬
‫בוקר טוב.‬
‫מתאו.‬
‫מזל טוב על העמוד הראשון.‬
‫תודה. ראית כמה שזה נפלא?‬ ‫-בהחלט.‬
‫הינה הגרסה החדשה.‬
‫יופי.‬ ‫-הפעם זה ימצא חן בעינייך.‬
‫אפילו שינינו את המוזיקה.‬
‫הינה.‬ ‫-הים, יופי.‬
‫מושלם.‬
‫צילום פנורמי…‬
‫-של פורטה.‬ ‫זה החלק הגרוע.‬
‫אני מתוחה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫בעולם שנמצא בסכנה,‬
‫הצביעו לי והצביעו למען עתיד בטוח יותר.‬
‫את נראית נפלא.‬ ‫-אני צוחקת יותר מדי.‬
‫באירוע ההתרמה של פילאטי…‬
‫נחש מי יהיה לצדנו.‬ ‫-מי?‬
‫מרצ'לו.‬
‫פרריו.‬
‫המיליארדר?‬ ‫-כן.‬
‫זה ממש מעולה.‬ ‫-זה נהדר.‬
‫צוות האבטחה שלו כבר התקשר אליי.‬ ‫קח גם את זה.‬
‫מר סנטיני יטפל בזה?‬
‫לא. אני אטפל בזה.‬
‫טוב. קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫- למען עיר בטוחה יותר -‬
‫- פורטה דה מרמי -‬
‫- מרינה די פיטראסנטה -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי, בוקר טוב.‬
‫למה את פה? את לא עובדת בלילות?‬
‫רציתי להראות לך משהו.‬
‫מה?‬
‫זה צולם אתמול בלילה במצלמה של קלמנטה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אילו לקוחות גרים ברחוב הזה?‬
‫למה? הצילומים האלו מגובים?‬
‫כן, כל צילומי האבטחה מגובים.‬
‫אם הם משלמים ואם לא.‬
‫לא ישנתי כל הלילה.‬
‫למה יש לך מעיל? קר לך?‬
‫אני פשוט שונאת את החורף.‬
‫תראי כמה טובים אנחנו בעבודה שלנו.‬ ‫-הכי טובים.‬
‫תראי.‬
‫הינה זה.‬
‫את מי הם עוצרים?‬
‫אני לא מצליחה לראות.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה זה?‬
‫זה וולטר.‬
‫זו הבת שלו, מריה.‬
‫ספצי.‬
‫הוא היה הטכנאי שלי.‬
‫הוא היה מצוין.‬
‫את מי הבחור הזה מצלם?‬
‫וולטר…‬
‫- ספריה‬ ‫קורס לכתיבה יוצרת -‬
‫טוב, לפני שתתענגו על מילות החכמה שלי…‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫מריה ספצי, חברכם לכיתה, בבית החולים.‬
‫אלוהים, מה קרה?‬
‫בטח מעדה על בקבוק ריק של אביה.‬
‫חבר'ה, בבקשה. די.‬
‫בכל אופן, מריה בסדר, זה לא רציני.‬ ‫בואו נחזור לעבודה.‬
‫אז…‬
‫אנג'לה, עצרנו ב"סלע המחלוקת".‬
‫את מוכנה?‬ ‫-לא. עדיין לא.‬
‫אני צריכה שאימי ואבי ישהו באותו חדר‬ ‫למשך יותר מעשר שניות.‬
‫פרופסור.‬
‫מתוקה.‬
‫אני לא יודע איך לספר לך.‬
‫אני לא הפרופסור שלך.‬
‫היסטוריה, מתמטיקה, גאוגרפיה,‬ ‫תעשו את זה עם החבר'ה ההם.‬
‫אני כאן כדי ללמד אתכם לחפש את האמת.‬
‫ללא צנזורה.‬
‫ולא את האמת שמראים לכם בטלוויזיה,‬ ‫או במדיה החברתית.‬
‫חבר'ה, אני כאן…‬
‫כדי לנסות ללמד אתכם‬ ‫כיצד לכתוב את החיים בצורה מעניינת.‬
‫בהנחה שתשרדו את הסוכנים,‬ ‫היחצ"נים, העורכים וכל השאר.‬
‫טלפונים.‬
‫אפר לאפר.‬
‫אבק לאבק.‬
‫אנחנו שולחים את הטלפונים‬ ‫למקום מנוחתם הזמני.‬
‫זכרו.‬
‫מה שנאמר כאן, נשאר כאן.‬
‫אז בבקשה…‬
‫בלי שיפוט.‬
‫כנות עד הסוף.‬
‫ג'ינברה, קדימה.‬
‫כולי שלך.‬
‫שם זמני…‬
‫"הוא נתפס".‬
‫"בפעם הראשונה שפגשתי את השותף של אבא שלי,‬
‫וולמרו…‬
‫הייתי בת שש.‬
‫עשר שנים לאחר מכן הייתי הלוליטה שלו.‬
‫הוא היה הנקמה שלי בהוריי.‬
‫הוא לא ידע שובע".‬
‫אימא!‬
‫"הוא לא ידע שובע.‬
‫זה לא היה עניין של זיונים.‬
‫זה נועד לדפוק לאנשים את המוח.‬
‫סליחה, אנג'לה, תמשיכי להרעיש?‬
‫סליחה, אבל אני היחידה שחושבת‬
‫שבנקודת המבט של המספרת אין מספיק…‬
‫אמפתיה?‬ ‫-פרופסור, זו הטראומה שלי.‬
‫לא אעמוד כאן ואספוג עלבונות.‬
‫את צודקת.‬
‫זה מיותר.‬
‫המשיכי, בבקשה.‬
‫"לא תמיד הצלחנו להסתתר".‬
‫- קרביניירי -‬
‫אנזינו.‬ ‫-היי.‬
‫המאבטח.‬ ‫-מה קורה?‬
‫בסדר, ואתה?‬ ‫-בסדר. שמע…‬
‫מי הבחור שצילם? דומניקטי?‬
‫למה? התיק סגור.‬
‫הוא אשם, הוא הודה. תקרא את התיק.‬
‫השכן של ספצי, ריציירי.‬
‫הוא התלונן שספצי השתכר והשתולל.‬
‫הוא פחד על הבת שלו.‬
‫הוא אומר שהייתה ביניהם מריבה גדולה‬ ‫כמה שעות קודם לכן.‬
‫קשה לטפס בחזרה אל הנורמליות.‬
‫לטפס?‬
‫לא כולם מסוגלים.‬
‫מריה.‬
‫מאחת עד עשר, כמה זה כואב?‬
‫אחת־עשרה.‬
‫אז נתחיל לאט. טוב…‬
‫את יכולה להזיז אצבעות ככה?‬
‫יופי. ולצד השני.‬
‫אבדוק את התנועות שלך.‬
‫טוב. שחררי את היד שלך, תני לי אותה.‬
‫בואי ננסה שוב. שחררי.‬
‫טוב, מריה.‬
‫הכתף שלך פרוקה.‬
‫אם תמשיכי כך,‬ ‫הזרוע שלך עלולה להיתקע בשל חוסר תזוזה.‬
‫ככל שתנועי, תחלימי מהר יותר.‬
‫- מאפייה -‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫קדימה, קח ביס מהפרי האסור.‬
‫כבר עשיתי את זה.‬ ‫-תעשה שוב.‬
‫מותק, לשם כך את צריכה מישהו בגילך.‬
‫את לא יודעת שובע.‬
‫לא יודעת שובע? מה?‬
‫אל תעז להשוות אותי לג'ינברה.‬
‫מה שיש בינינו הוא אמיתי.‬
‫כן, אבל יש לי עבודה.‬
‫מה קרה?‬
‫ביום ראשון בלילה חזרת מאוחר.‬
‫לא נתת לי לישון כאן. איפה היית, לעזאזל?‬
‫אנג'לה, את מדברת כמו גרושתי,‬ ‫ויש סיבה שהתגרשנו.‬
‫אני יודעת, סליחה.‬
‫אני לא רוצה לכלוא אותך.‬
‫אבל אני מרגישה שמשהו לא בסדר.‬ ‫אני רק רוצה לעזור לך.‬
‫תקשיבי…‬
‫הלחץ על הספר הארור הזה משגע אותי.‬
‫אני אפילו לא יודע אם אסיים.‬ ‫אם תהיי כאן, זה לא יקרה.‬
‫אז בבקשה, תני לי שבוע ואהיה שלך.‬
‫עכשיו תלכי.‬
‫אני מתחנן.‬
‫עדיין לא ענית לי.‬ ‫איפה היית ביום ראשון בלילה?‬
‫הסתובבתי בחוץ.‬ ‫-למה?‬
‫חיפשתי משהו.‬ ‫-מה?‬
‫לא יודע, משהו. את המוזה שלי.‬
‫בכל אופן, ג'ינברה הכלבה העלתה תמונה שלך.‬
‫אני נראה טוב לפחות?‬
‫ממש מגניב.‬
‫בחצר בית הספר.‬
‫כולם ימותו, אם הם יידעו.‬
‫אבל אסור להם לדעת, אנג'לה.‬
‫אף פעם.‬
‫אתה מכאיב לי.‬
‫מה זה?‬
‫אני מסנכרן את הקולות מהטלפון של דומינקטי.‬
‫זו אשמתי.‬
‫זו אשמתי!‬
‫כל כך טרגי, הדבר הזה עם ספצי.‬
‫זה קרה בתזמון מושלם מבחינתך.‬
‫זו מכה מתחת לחגורה.‬
‫את נראית נהדר הערב.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫מעניין אם זה לכבוד האירוע או לכבוד פילאטי.‬
‫אם לא הייתי נשואה…‬
‫הייתי נמשכת אליו.‬ ‫-לא נכון.‬
‫את נשואה ובכל זאת נמשכת אליו.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫הוא ההפך ממני. כל מה שלעולם לא אהיה.‬
‫גבר עשיר ואלגנטי.‬
‫עשיר.‬
‫אולי ביקום אחר.‬
‫הגענו.‬
‫נסה שלא ליהנות יותר מדי.‬
‫זכור בבקשה, אל תלחץ את ידו של פילאטי.‬
‫מה הקטע עם האיסור על המגע?‬
‫עשירים מרשים לעצמם לפתח פוביות, אבל…‬
‫יחסים ללא מגע אינם יחסים אמיתיים.‬
‫לא בהכרח.‬
‫ערב טוב.‬
‫-ערב טוב.‬
‫אתה נראה נהדר, קרלו.‬
‫ערב טוב.‬
‫קורציו.‬ ‫-קלאודיה.‬
‫ראית כמה אנשים הגיעו?‬
‫כל מי שחשוב נמצא כאן.‬
‫מדהים.‬ ‫-זה בזכותך.‬
‫זה בזכותך.‬
‫רוברטו, ראה את אשתך הערב.‬ ‫באור הזה, היא כמו…‬
‫"ונוס דה מדיצ'י".‬
‫עדינה מבחוץ, חזקה כמו שיש מבפנים.‬
‫אתה בר מזל, רוברטו.‬
‫תמיד חשבתי כך.‬
‫נתראה בעוד חמש דקות.‬ ‫-בטח.‬
‫המיליארדר פרריו כאן.‬
‫מתאו, בבקשה. "פרריו" זה מספיק.‬
‫ויסקי אחד, בבקשה.‬ ‫-רוברטו.‬
‫אנא הכר את הלקוחה האמריקנית‬ ‫החדשה שלי, קאמילה.‬
‫היא קנתה דירה ברחוב גוריציה.‬
‫ובדיוק בזמן, אם השמועות נכונות.‬
‫אילו שמועות?‬
‫אם מרצ'לו פרריו ישקיע,‬
‫אנחנו מצפים שהערך של הבתים‬ ‫יעלה ב-20 אחוזים לפחות.‬
‫אתה יודע שפרריו לא אמור להיות פה הערב?‬
‫אסור לצלם תמונות. אפילו לא בטלפון.‬
‫חס וחלילה שאדם פרוגרסיבי כמוהו ייראה‬
‫עם מועמדת מהימין.‬
‫אנחנו משעממות אותך?‬
‫כן.‬
‫לא, אני צוחק.‬
‫יש לי נדודי שינה. לא ישנתי כבר כמה לילות.‬
‫מסכן.‬
‫אתה לוקח משהו?‬
‫אחרת אתה עלול לסבול מהזיות.‬
‫אני יודע.‬
‫ובכן, דבר ראשון,‬
‫בלי אלכוהול.‬
‫גבירותיי ורבותיי, שימו לב.‬
‫אני מכיר אתכם ויודע שעבור רבים מכם,‬ ‫פורטה דה מרמי…‬
‫זה בית שני. אפילו שלישי או רביעי.‬
‫אבל פורטה הוא בעיקר מקום…‬
‫יקר ללבנו.‬
‫איש לא יכול לומר שזה לא מגיע לנו,‬
‫אחרת נתרגז.‬
‫רבותיי.‬
‫ראשת־העיר הבאה שלנו, או יותר טוב,‬
‫האישה הראשונה בראשות העירייה,‬
‫וראשת־העיר הטובה ביותר, אני מבטיח לכם.‬
‫קלאודיה רפאלי, לפורטה דה מרמי בטוחה יותר.‬
‫תודה.‬
‫נולדתי בפורטה דה מרמי.‬
‫גדלתי כאן.‬
‫בתי נולדה וגדלה כאן.‬
‫כאן אני רוצה להזדקן.‬
‫כשהייתי קטנה, הסתובבתי כאן בחופשיות.‬
‫הרחובות היו בטוחים.‬
‫לא הייתה לי סיבה לפחד.‬
‫לא נעלנו דלתות.‬
‫חשבו על כך.‬
‫יש סיבה לכך שמכנים אותם "פולשים".‬
‫או "אורחים לא רצויים".‬
‫בל נשכח…‬
‫את החוב שלנו לקולונל מורי.‬
‫הגל הנוכחי של הגנבות ומקרי השוד‬ ‫סוף כל סוף בשליטה.‬
‫אתם יודעים…‬
‫אירוע דרמטי‬
‫כמו זה שפגע בנו…‬
‫ביום ראשון לפנות בוקר,‬
‫בו הייתה מעורבת בחורה צעירה…‬
‫הוא דוגמה מושלמת.‬
‫היא הותקפה‬
‫על ידי מישהו שהיא סמכה עליו.‬
‫אתה נכנס?‬
‫את רוצה ערפד שמסתובב בבית‬ ‫בשלוש לפנות בוקר?‬
‫כולם היו מאוהבים בך הערב.‬
‫- קלאודיה רפאלי -‬
‫קלאודיה.‬
‫כבר מאוחר, מה קרה?‬
‫רוברטו, הכלבה שינתה את דעתה.‬
‫היא אומרת שזה קרה בבית של פילאטי.‬
‫מה?‬ ‫-אבל זו לא האמת.‬
‫אל תדאג, הוא לא היה שם.‬ ‫הוא היה במילאנו, הבית היה ריק.‬
‫זה לא העניין. הבעיה היא הפרסום השלילי.‬
‫תקן את זה, בבקשה.‬
‫בהקדם האפשרי. בסדר?‬
‫טוב.‬
‫זה צמוד מדי?‬
‫תני לי לשחרר את זה קצת.‬
‫רגע.‬
‫תני לי את היד.‬
‫צד שני.‬
‫רוברטו, תגיד לאשתך לא לדאוג, בבקשה.‬
‫מן הסתם, הילדה מגנה על אבא שלה.‬
‫לאחר שמשככי הכאבים התפוגגו‬ ‫והיא ראתה שהוא במעצר, היא נבהלה.‬
‫עכשיו היא אומרת שזה קרה אצל פילאטי,‬
‫שהיא שתתה הרבה ושהיה שם בחור אחר.‬
‫איזה בחור?‬ ‫-היא לא יודעת.‬
‫מובן שהיא שכחה את שמו.‬ ‫זה בולשיט, היא ממציאה.‬
‫תראה, ספצי כבר היה פה.‬
‫הוא היה שיכור ומבולבל, הוא אפילו התנגד.‬
‫אבל הוא הודה במעשיו בזירת הפשע,‬ ‫בוא לא נשכח.‬
‫האם מדובר בסמים?‬
‫הבדיקה יצאה נקייה,‬
‫חוץ ממשככי הכאבים שהיא קיבלה בבית החולים.‬
‫איפה וולטר עכשיו?‬ ‫-הוא שוחרר.‬
‫אם הבת שלו לא רוצה להגיש תלונה…‬
‫אל תדאג. אנחנו שולחים אותה הביתה‬ ‫עם עובדת סוציאלית.‬
‫סליחה, אלכסנדרו, תוכל לעזור?‬ ‫-כן.‬
‫הפסדתי בהתערבות עם עצמי.‬ ‫-איזו התערבות?‬
‫חשבתי שלא אראה אותך לפחות שנה.‬
‫שמעי, אספת את המכונית של דריו?‬
‫כן.‬
‫אני צריך לדבר איתו. את יודעת איפה הוא?‬
‫אם הוא עשה משהו, היית מספר לי?‬ ‫-כמובן.‬
‫הוא עובד במסעדת "ג'ילדה".‬
‫טוב. אולי נתראה אחר כך.‬
‫ביי.‬ ‫-בסדר.‬
‫דריו לא היה פה כבר חמישה או שישה שבועות.‬
‫הוא אמר למה?‬
‫אנחנו מסתדרים מצוין בלעדיו.‬
‫תודה.‬
‫אם תמצא את דריו המנוול,‬ ‫תגיד לו להתקשר ללטיציה.‬
‫כדי שאוכל לא לענות.‬
‫מריה, איפה את ישנה?‬
‫למעלה.‬
‫ואיפה אתה ישן, אדוני?‬
‫שם.‬
‫האם יש לך עבודה כדי לפרנס את בתך?‬
‫כן.‬
‫בסדר. את בטוחה?‬
‫כן. למה כולם שואלים אותי את זה?‬
‫אני בסדר כאן.‬
‫טוב.‬
‫אני אלך. הינה.‬
‫זה בשביל הכאב,‬
‫חשוב שמריה תקפיד על המינון‬ ‫שניתן לה בבית החולים.‬
‫ביי, מריה.‬
‫מריה, אני מצטער. אם תרצי,‬ ‫נוכל לדבר על מה שקרה.‬
‫לא בא לי עכשיו.‬
‫אל תדאג, אמרתי להם שאין לך קשר לזה.‬
‫מריה, הקשיבי.‬
‫מריה.‬
‫אני אטהר את שמי, עוד תראי.‬
‫הם לא ימשיכו להתייחס אלינו כך.‬
‫הם לא ימשיכו להתייחס אלינו כך!‬
‫נרדמת.‬
‫אוכל לעזור לך.‬ ‫-סנטיני, הכול בסדר?‬
‫הוא נרדם.‬
‫סנטיני, הרמזור ירוק. סע לאן שתרצה.‬
‫רוברטו.‬
‫נדודי שינה, הלילה, החשכה… זו השקפה חדשה.‬
‫אתה צריך לקבל את זה.‬ ‫-לכי תזדייני, מכשפה.‬
‫זו השן הרקובה בחיוך היפה של פורטה דה מרמי.‬
‫אינכם יודעים כמה זמן חיכיתי לרגע הזה.‬
‫זה יפהפה.‬
‫נפלא.‬
‫שנתחיל?‬ ‫-כן.‬
‫בחוץ חשבתי להתקין מצלמות אבטחה תרמיות.‬
‫אפס זיהום אור וחיישני תנועה.‬
‫יש להן מערכת מפותחת של זיהוי פנים,‬
‫הן מזהות כל אחד. חברים, אויבים.‬
‫אורחים לא רצויים.‬
‫ולכל שאלה שלכם, התשובה היא כן.‬
‫כיום ניתן לעשות הכול בעזרת טכנולוגיה.‬
‫אף אחד לא נאנס, אף אחד לא מת,‬ ‫אין עצמות שבורות.‬
‫אף קרום בתולים לא נקרע.‬
‫זו הייתה מריבה משפחתית, לא יותר.‬
‫אתה בתחום הנכון, מר סנטיני.‬
‫כן, מרצ'לו היקר.‬
‫אנשים כמונו, אנחנו מטרות.‬ ‫אין ספק שהעולם השתנה.‬
‫ואנחנו, בתור מטרות,‬
‫לא מרשים לעצמנו לרחם על מי שנותר מאחור.‬
‫מרצ'לו.‬
‫אני לא רוצה מבצר.‬
‫הבית יפהפה ונמצא במיקום מרכזי.‬ ‫-המיקום טוב.‬
‫היא רוצה פראדה וגוצ'י במרחק הליכה.‬
‫שנלך?‬
‫אפשר לקרוא את הספר שלך?‬
‫זה עדיין לא מוכן.‬
‫הפעם אני רוצה שנגמור בדיוק באותו רגע.‬
‫לא אגמור עד שאתה תגמור.‬
‫מה לעזאזל, אנג'לה?‬
‫אני מרגישה שאתה לא רוצה אותי כמו פעם.‬
‫חשבתי שאולי עם זה…‬
‫על מה את מדברת, לעזאזל?‬
‫אני בן 40, לא בן 70.‬
‫את באמת חושבת שזו הבעיה?‬
‫שצריך רק כדור כחול?‬
‫אלוהים, אנג'לה. את כל כך ילדותית.‬
‫כמה חבל, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫שאת צריכה את החלאות האלו‬ ‫כדי להיות ראשת־העיר.‬
‫זה חלק מהמשחק.‬ ‫-משחק?‬
‫כן.‬
‫"אף קרום בתולים לא נקרע". נחמד.‬
‫אני פשוט תוהה איך זה אפשרי.‬ ‫-מה?‬
‫שלא אכפת להם ממה שקרה למריה.‬
‫זו הייתה בדיחה, רוברטו.‬
‫בדיחה?‬ ‫-כן, בדיחה.‬
‫הבחורה הזאת מצולקת לכל החיים‬ ‫ואנחנו מתבדחים?‬
‫אני כל הזמן חושב‬ ‫שזה עלול היה לקרות לאנג'לה.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫אני אוודא שזה לא יקרה.‬
‫לא לה ולא לאף אחד.‬
‫כן, כן.‬ ‫-כן, כן.‬
‫לא יאמן.‬
‫בוא נדבר עליך.‬
‫תגיד לי… חזרת להיפגש עם אלנה?‬
‫לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫לא. מה עם…‬
‫הכדורים הכחולים האלו?‬ ‫-הם לא שלי.‬
‫לא שלך?‬ ‫-לא שלי.‬
‫לא, הם שלי. "מסקולוס חמש".‬
‫קלאודיה, אני בן 40, לא בן 70.‬ ‫אני לא צריך אותם.‬
‫בטח, כי הביצועים שלך כאלו מדהימים.‬
‫איפה מצאת אותם?‬ ‫-בבית, אלא מה?‬
‫בטח יש קבלה או חשבונית, תבדקי.‬
‫אבדוק בתיק שלי.‬ ‫-אולי זה מהאינטרנט.‬
‫הינה. מצאתי.‬
‫בוודאי קיווית שלא אמצא, אבל…‬
‫זה של אנג'לה.‬
‫למה היא צריכה אותם?‬
‫זה לא חוקי. היא קטינה, מי נתן לה אותם?‬
‫אלוהים. עם מי היא שוכבת?‬
‫היא שוכבת עם גבר זקן?‬
‫המשפחה הזו מתפרקת.‬
‫אנו כבר לא מדברים זו עם זה.‬
‫אנחנו כמו שותפים שחולקים בית…‬
‫ולא יותר.‬
‫משוגעת.‬
‫הוא לא היה בכלא?‬
‫פסגת היוקרה בפורטה דה מרמי.‬
‫אלוהים, חבר'ה…‬
‫הוא משוגע.‬
‫הוא בא לכאן?‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫אלוהים.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-צ'יארה הקטנה,‬
‫את נראית אותו הדבר.‬
‫חבר'ה…‬
‫ואת?‬
‫זוכרת שהיית באה‬
‫לימי ההולדת של מריה‬ ‫ואשתי הייתה אופה עוגת מזון־מלאכים?‬
‫אכלת יותר מדי עוגה.‬
‫חבר'ה, מה קרה לכולם?‬
‫לא יודע. מי יודע?‬
‫בכל מקרה…‬
‫לא.‬
‫זה מספטמבר. זה אחרי המעצר באפריל.‬
‫בספטמבר ירו בי בשוקר חשמלי‬
‫בזמן שנחתי לי בפארק.‬
‫עכשיו המשטרה והקרביניירי‬ ‫חייבים לעצור את כולם.‬
‫"עתיד בטוח יותר"?‬
‫לא בשבילי. אני סטטיסטיקה,‬ ‫כולם יודעים את זה.‬
‫- 255 לייקים‬ ‫פסגת היוקרה בפורטה דה מרמי -‬
‫ראית את זה?‬ ‫-מה?‬
‫הודעה מאנג'לה. "מפגש משפחתי מחר בשלוש".‬
‫"בלי תירוצים". מה קרה?‬
‫נגלה מחר.‬
‫בלי תירוצים…‬
‫החדשות הטובות הן שמבין חמשת הבעלים‬ ‫של וילה קסמורה,‬
‫ארבעה הסכימו.‬
‫רק אחד מהאחים עדיין נרתע.‬
‫למה?‬
‫הוא רוצה יותר מחמישית.‬
‫יופי לו. אבל הוא מבלף.‬
‫אני גם חושבת כך.‬ ‫-המשיכו, אל תשימו לב אליי.‬
‫כעת נעבור אל החוזה עצמו.‬
‫זו אני.‬ ‫-היי, שלום.‬
‫יש לנו עניין לא סגור, לך ולי.‬
‫כן.‬
‫ובכן, כן.‬
‫אם תוכל למצוא מקום, אוכל למצוא זמן.‬
‫מתי?‬
‫הערב?‬
‫אני כמעט בטוחה שאמצא בייביסיטר.‬
‫אל תצפי ממני להשגיח על פדריקו, טוב?‬
‫כמובן שלא, דריו.‬ ‫זה לא אנושי, לבקש ממך משהו כזה.‬
‫הוא הולך לאוגו.‬
‫למה לא אמרת לי שהתפטרת?‬
‫אני שונאת את החיים שלי. הערב?‬
‫בסדר.‬
‫אסמס לך אח"כ.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫מי זה היה?‬
‫זו הייתה אמה.‬
‫היא רצתה להחליף למשמרת יום.‬
‫הבאתי לך קפה.‬ ‫-תודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫"תנאי המכירה.‬
‫המכירה תתבצע עפ"י התנאים הבאים".‬
‫אסביר אחר כך.‬
‫"הנכסים המדוברים…‬
‫נחשבים וייחשבו, עד לתאריך המכירה…"‬
‫אני חייבת לספר לך.‬ ‫-…שטר קניין.‬
‫ברישומי המשכנתה…"‬
‫לא!‬ ‫-אסור לגעת בו.‬
‫אסור לגעת בו.‬
‫אסור לגעת בו. זה ברור?‬
‫לא התכוונתי.‬ ‫-אני מצטער. בשבילי, לגעת זה…‬
‫זה כמו לגעת בבשר מת.‬
‫קורציו, אני מצטערת. זה נורא.‬
‫לא יאמן.‬
‫סיימתי, אני הולך.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות.‬
‫אתה כל כך מטומטם, דריו.‬
‫וזו מריה.‬
‫כן, תרימו כוסית.‬
‫בבקשה, פילאטי.‬
‫- מחיקה‬ ‫פרמוט מחדש -‬
‫אמה, למה חלק מהמצלמות של פילאטי‬ ‫פורמטו מחדש?‬
‫הצוות של פרריו בוודאי עשה זאת.‬
‫הצוות של פרריו? מי נתן להם אישור?‬
‫אשתך.‬
‫למה הגיבויים של מצלמות האבטחה נעלמו מהענן?‬
‫היא נתנה להם גישה מלאה.‬
‫הם רצו למחוק את הראיות לנוכחותו של פרריו.‬
‫גישה מלאה?‬
‫בשביל התרמה המזוינת הזאת!‬
‫נעלמו גם הצילומים מחדר העבודה. למה?‬
‫כי פרריו נכנס לשם, כמו כולנו.‬
‫לכן זה נעלם.‬
‫מצטערת, רוברטו.‬ ‫קלאודיה ביקשה שלא להטריד אותך בדברים כאלו.‬
‫לא משנה. אני מתנצל.‬
‫קלאודיה עשתה את הדבר הנכון.‬
‫היא עשתה את הדבר הנכון.‬
‫אני שונא את אוגו.‬ ‫-די, זה לא נכון.‬
‫זה כן נכון.‬
‫היי. מה נשמע?‬
‫תודה, אני חייבת לך.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫תתנהג יפה, מותק. אני אוהבת אותך.‬
‫מה קרה?‬
‫זה לילי. כמוך.‬
‫זה המצפון שלי.‬ ‫-לא הלילה.‬
‫יש לך מצלמות נסתרות, סנטיני?‬
‫עוד מישהו מרגל אחרינו?‬
‫מצלמות תרמיות קולטות להט?‬
‫בהחלט, כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן, פדריקו. אל תדאג, אני באה.‬ ‫אני כבר במכונית.‬
‫בסדר?‬
‫אלנה!‬
‫לאן זה? מה קרה?‬
‫פדריקו התקשר. הוא אומלל.‬
‫הוא לא רצה ללכת לאוגו, הכרחתי אותו.‬
‫איזו מין אימא אני?‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫אני טועה ומאבדת את הראש.‬
‫מצטערת, רוברטו, זה לא בסדר.‬ ‫אין לי זמן לטעויות כאלו.‬
‫טעות? זה מה שאנחנו עכשיו? טעות?‬
‫אמרת שיש לנו עניין לא סגור.‬
‫וצדקת.‬
‫את יודעת, כש…‬
‫כשנפרדנו הבטחתי לעצמי‬
‫שאם לא אהיה איתך, לא ארצה שום דבר אחר.‬
‫וזה בדיוק מה שקיבלתי.‬
‫כלום.‬
‫לא נתתי לאף אחד לגרום לי להרגיש‬ ‫כמו שהרגשתי איתך.‬
‫חי.‬
‫הפכתי לגבר ללא פנים, ללא מאפיינים.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫בן אחד שונא אותי והשני לא מסוגל בלעדיי.‬
‫אדבר עם דריו.‬ ‫-אמרתי לך, אטפל בזה.‬
‫הוא היה בבית של פילאטי‬ ‫בליל האירוע עם מריה.‬
‫למה אתה מספר לי עכשיו?‬
‫אתה מספר לי אחרי ששכבנו?‬
‫אלוהים!‬
‫אמרנו שזה לא יקרה יותר.‬
‫אני אומר לך עכשיו,‬ ‫כי זה עלול היה להיות הוא.‬
‫אני חייב לדבר איתו לפני כולם.‬
‫אין לי סיבה טובה לוותר על זה.‬
‫הוא למעלה.‬
‫לא אעזוב אותך. אני רוצה להיות שם.‬
‫ביום ראשון בערב, כשמצאתי אותך…‬
‫היית שיכור?‬
‫איפה היית?‬
‫ביום ראשון?‬
‫שתיתי עם חבר בבר בסרזנה.‬
‫למה אכפת לך?‬ ‫-אכפת לי, כי זה לא נכון.‬
‫היית אצל קורציו פילאטי.‬
‫נכון?‬
‫זה נכון.‬
‫יום ראשון, כן.‬
‫אני עובד אצלו עכשיו. אז מה?‬
‫אני עושה עבודות קטנות, בעיקר בלילה.‬
‫אני משגיח על דברים.‬
‫כמו שומר.‬
‫דריו, אני אוהבת אותך, אבל מי ישלם לך‬ ‫כדי שתשמור על משהו?‬
‫לכן אני לא מספר לאימא שלי מה אני עושה.‬
‫איפה פגשת את פילאטי?‬
‫זו חקירה?‬ ‫-כן.‬
‫ב"בניו ג'ילדה". הוא היה אוכל שם.‬
‫תקשיב, רוברטו…‬
‫הוא משלם לי פי שלוש וזה עדיף על ניקוי חול.‬ ‫-טוב.‬
‫והמצלמה?‬
‫איזו המצלמה?‬ ‫-זו שתלשת מהקיר.‬
‫אני מבין.‬
‫אתם שוכבים עכשיו.‬
‫אתה חושב שתוכל להתנהג כמו אבא שלי,‬ ‫אבל זה לא עובד ככה.‬
‫דריו!‬
‫שברתי את המצלמה כי הוא פיטר אותי בלי סיבה.‬
‫הוא אדם מוזר.‬
‫ומריה ספצי, למה היא הייתה שם?‬
‫נו?‬
‫טוב.‬
‫פילאטי ובחור אחר מצאו אותה מסתובבת.‬
‫איזה בחור?‬ ‫-לא יודע. בחור כלשהו.‬
‫היא ניסתה להיכנס לכנסייה ברחוב טרנטו.‬ ‫היא בכתה,‬
‫והם הכניסו אותה למכונית.‬ ‫-מכונית של מי?‬
‫המכונית של פילאטי.‬ ‫-ומריה פשוט הסכימה להיכנס?‬
‫לא. מן הסתם, לא.‬
‫היא הכירה את הבחור, והוא הכיר אותה.‬
‫היא הייתה מאוד נסערת.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫שתינו, השתכרנו. במיוחד היא.‬
‫ואז הכנו לה קפה.‬
‫קפה?‬ ‫-כן, קפה.‬
‫זה נכון, לגבי הקפה.‬ ‫-רואה?‬
‫ניסיתי לגרום לה להתפכח, ואז חזרתי הביתה.‬
‫אני נשבע.‬
‫לא נעים לי מזה שהיא נפגעה.‬
‫מה שלא קרה שם, אני לא יודע שום דבר.‬
‫הכנסייה ברחוב טרנטו.‬
‫כל דבר בזמנו.‬
‫לאט.‬
‫- איפה אתה? יש מפגש משפחתי -‬
‫לעזאזל.‬ ‫-לאן אתה הולך?‬
‫שכחתי משהו.‬
‫איחרת. שלחתי לך הודעה,‬ ‫אתה לא מסתכל בטלפון?‬
‫היו פקקים.‬
‫אז…‬
‫החיבור שלי נקרא "סלע המחלוקת".‬
‫אימא, אני כבר יודעת שלא תאהבי את זה.‬
‫הגיע הזמן לספר את האמת‬ ‫על מה שקרה במשפחה הזו.‬
‫בעצם, מה קרה במשפחה הזו כשהייתי בת שבע.‬
‫טוב.‬
‫למה הדבר הזה הוא "סלע המחלוקת"?‬
‫למה אינכם מדברים על זה?‬
‫אנג'לה, כי…‬
‫כי זה היה נורא.‬
‫זה היה היום הנורא בחיי.‬
‫איבדתי אותך במשך עשר דקות בפארק.‬
‫אלו היו עשר דקות של ייסורים.‬
‫עשר דקות של סבל.‬
‫לאחר מכן מצאנו אותך מאחורי קרוסלה.‬
‫והסוטה ההוא, וולטר ספצי, הטריד אותך מינית.‬
‫הפין שלו היה בחוץ‬ ‫ומכנסיו היו מטונפות מזרע.‬
‫קלאודיה.‬
‫למרבה המזל, אבא שלך עצר אותו.‬
‫זהו, את מרוצה?‬ ‫-למה אני לא זוכרת?‬
‫כי היית בטראומה, יקירתי.‬
‫כי המוח מגן עלייך ושוכח.‬
‫אני זוכרת רק רופא מוזר שהראה לי בובות…‬
‫הפסיכיאטר שעזר לך להחלים.‬
‫למה ספצי לא הואשם?‬ ‫-שאלה טובה.‬
‫שאלה טובה.‬
‫אני מבינה עכשיו. אטפל בזה.‬
‫והפעם הוא ישלם.‬
‫אימא! היא הלכה.‬
‫את יודעת שאי אפשר לדבר איתה על זה.‬
‫מושלם.‬
‫גם אתה לא יכול לעזור לי?‬ ‫-אספר לך שזה היה שתן, לא זרע.‬
‫ואם מדברים על אמת במשפחה,‬
‫תספרי לי על כדורים כחולים. אל תזוזי.‬
‫קלאודיה.‬
‫קלאודיה!‬
‫פיטרתי את ספצי בשבילך. זה לא מספיק?‬
‫לא. זה לא מספיק.‬
‫אני לא מבינה למה אתה חוקר את כולם,‬ ‫אבל מסרב באופן שיטתי‬
‫לחקור את מה שבתנו מסתירה מאיתנו.‬
‫אולי כי אני לא רוצה לדעת.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫אנג'לה!‬
‫כמה פעמים הבטחתי שלא אעשה את זה?‬
‫פעמים רבות הבטחתי.‬
‫ננסה את תאריך הלידה.‬
‫תאריך הלידה במהופך.‬
‫מה זה יכול להיות? כתובת?‬
‫אל תגידי שאת כל כך…‬
‫- אנג'לה 123 -‬
‫אנג'לה, לא לימדתי אותך כלום.‬
‫חמש, שמונה, שלוש.‬
‫אפס, שתיים, ארבע.‬
‫- הטלפון של אנג'לה -‬
‫איפה היית?‬
‫יום שני.‬
‫בית ובית ספר.‬
‫יום שלישי…‬
‫איזה מקום זה?‬
‫מה זה "מאפייה"?‬
‫לאן הלכת?‬
‫- קפריגליה, בית מגורים -‬
‫הירגע.‬
‫"אהובתי"…‬
‫מי זה הבחור הזה, אנג'לה?‬
‫מי זה? מי זה, לעזאזל?‬
‫- זיכרונות -‬
‫חופשה. חברים.‬
‫- מילאנו! -‬
‫לא…‬
‫איך הולכת הכתיבה?‬
‫אני מנסה למצוא את האמת‬
‫בערפל של זיכרונות סותרים.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫אני לא מאמינה. עקבת אחריי.‬
‫אמרת שלא תעשה את זה.‬ ‫-מי המנוול הזה?‬
‫למה נסעת איתו למילאנו?‬ ‫-הוא לא מנוול.‬
‫הוא הפרופסור שלי.‬ ‫-הפרופסור שלך?‬
‫היינו במילאנו‬
‫לפגישה חשובה עם הסוכן הספרותי שלו.‬
‫הייתה לו פגישה חשובה?‬
‫איך הגעתם למיטה?‬
‫טוב. רוצה את האמת? בסדר.‬
‫לא אמשיך ללמוד במכללה.‬ ‫אני עוברת למילאנו עם סטפנו.‬
‫את לא הולכת לשום מקום, אנג'לה.‬ ‫-אתה לא מבין.‬
‫הוא כותב רומן שכנראה יהיה הצלחה גדולה.‬
‫ואת מאמינה לשטויות האלו?‬ ‫-אילו שטויות?‬
‫חפש אותו בגוגל.‬
‫סטפנו טומסי. הוא סופר.‬
‫הוא כתב ספר שאנשים קנו וקראו.‬
‫אנג'לה, עשי כרצונך.‬
‫אבל גם אני צריך לעשות משהו.‬
‫אפנה לקרביניירי…‬
‫ואומר להם שהפרופסור שלך‬ ‫היה אצל פילאטי עם מריה ספצי באותו לילה.‬
‫אני לא ממציא, יש לי הוכחה. אני מצטער.‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫אתה לא יודע מה זה להיות מאוהב.‬
‫אתה לא יודע כלום על אהבה!‬
‫ובכן, מריה…‬
‫אמרת לנו שהאנשים היחידים שהיו איתך‬ ‫באותו ערב, היו פילאטי…‬
‫ובחור שאת שמו אינך זוכרת.‬
‫כן.‬
‫את זוכרת כעת?‬
‫לא.‬
‫לא היה שם אף אחד אחר?‬
‫לא.‬
‫אז לא הגעת לשם עם פילאטי‬ ‫והפרופסור שלך, סטפנו טומסי?‬
‫לא, זה…‬
‫הפרופסור טומסי‬
‫הוא הלך לפני שהכול קרה.‬
‫כמה נוח.‬
‫סליחה, יש כאן מישהו‬ ‫שאת לא מנסה לחפות עליו?‬
‫אני לא מרגישה טוב. אני רוצה לצאת.‬
‫יש משהו שתרצה לומר?‬
‫אני לא פגעתי בבת שלי.‬
‫ולא אף אחד אחר.‬
‫יש לי שאלה אליך.‬
‫וולטר.‬
‫האם אתה ראוי לבת כמוה?‬
‫לא.‬
‫הלכתי לפני שכל הבלגן הזה קרה.‬
‫הלכתי הביתה. אני נשבע.‬
‫הביתה?‬ ‫-כן.‬
‫מישהו יכול לאשר את זה?‬
‫מר פילאטי, אנחנו מוכנים.‬
‫הינה היא.‬ ‫ -קורציו.‬
‫שיקרת. אמרת לי שהיית במילאנו כשזה קרה.‬
‫לא אמרתי את זה, אמרתי…‬
‫שהשארתי אותם במטבח. לא הייתי שם.‬
‫קלאודיה…‬
‫את מבינה את הסיכון, נכון?‬
‫לא רק שלי. גם שלך ושל הבחירות.‬
‫הרבה אנשים היו רוצים לקרוא…‬ ‫-תמונה, בבקשה.‬
‫כן.‬ ‫-כמובן.‬
‫"השותף של פילאטי נעצר על הטרדה מינית".‬
‫עורכי הדין שלי מודאגים מאוד.‬
‫אבל אם זה באמת קרה בביתי, קלאודיה,‬ ‫ואני מתפלל שלא,‬
‫עלייך לעזור לי.‬
‫בינתיים עשיתי את מה שצריך.‬ ‫פיטרתי את דריו, השומר שלי. הוא חיה.‬
‫דריו?‬ ‫-כן, שמו דריו נוביל.‬
‫הוא התחנן לחזור אליי, תארי לך.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-מר פילאטי, המספריים לסרט.‬
‫כן, נכון. רעיון נהדר.‬
‫כל הכבוד, קלאודיה.‬ ‫-תודה.‬
‫ראש העיר שלנו.‬ ‫-סלחו לי.‬
‫אתה מתחמק ממני?‬
‫אתה אפילו לא מעמיד פנים שישנת על הספה.‬
‫למה אתה מפליל את פילאטי?‬
‫הוא מביא את עורכי הדין שלו ממילאנו.‬
‫הבנתי אותך.‬
‫אתה מנסה להגן על האידיוט ההוא, דריו.‬
‫בנך החורג לעתיד.‬ ‫-מה?‬
‫אני רק מנסה לחבר את החתיכות,‬
‫כדי להגיע ל…‬ ‫-אפשר?‬
‫בוודאי.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אל תעשה פרצוף.‬ ‫-איזה?‬
‫הפרצוף שאתה עושה כשאתה שופט אותי.‬
‫רוברטו.‬
‫זו ההזדמנות הגדולה שלי.‬
‫הסיכוי היחיד שלי.‬
‫אלה החיים שלי ולא אתן לך לעמוד בדרכי.‬
‫לא אתה,‬
‫ולא הנישואים שלנו. הבנת?‬
‫כן, אני שאפתנית.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫יש אנשים שחושבים שזה מושך.‬
‫קלאודיה, חכי.‬
‫מה? יש לך הסברים?‬
‫מתאו, אין לך מה לעשות?‬
‫לך.‬
‫לא תמיד הייתי כזה.‬
‫כזה…‬
‫מאופק?‬ ‫-לא.‬
‫כמו שאני.‬
‫כשהאישה ההיא נגעה בי במטבח,‬
‫מיהרת להגן עליי מבלי לחשוב. כזו את.‬
‫אכזרית, אבל עם לב.‬
‫גרמת לי להרגיש פחות לבד. הבנת?‬
‫כאילו שהבנת אותי מבלי לצפות לדבר.‬
‫את בוודאי מתארת לעצמך‬ ‫איך הרגשתי באותו רגע.‬
‫זה…‬
‫הדבר הזה שיש לי, המחלה הזו…‬
‫היא הרסנית, האמיני לי.‬
‫זה בא משום מקום.‬
‫ניסיתי הכול, רק כדי להבין…‬
‫אבל אף אחד לא הצליח לקשר את זה למשהו,‬ ‫למצוא סיבה.‬
‫זה בלתי אפשרי…‬
‫לקיים מערכת יחסים אינטימית. אני קופא.‬
‫אני נלחץ ומתרסק.‬
‫אני לא עומד בזה.‬
‫נשים מרגישות דחויות‬ ‫ולא משנה מה אני מנסה לומר.‬
‫ומי יכול להאשים אותן?‬
‫בסופו של דבר, בחרתי להתבודד.‬
‫זה פתרון קל. תמיד הייתי אדם די מאופק.‬
‫אני עשיר. אני יכול לקבל כל מה שאני רוצה.‬
‫חוץ מהדבר שאני רוצה יותר מכול.‬
‫קצת אינטימיות.‬
‫סוג האהבה שגם את ראויה לה, קלאודיה.‬
‫קלאודיה…‬
‫אני רוצה עזרה, כדי לפתור את זה.‬
‫העזרה שלך.‬
‫כן, קלאודיה. הלוואי שיכולתי להיות איתך.‬
‫ביקום הזה.‬
‫אתה אדם מדהים, קורציו.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫סלחו לי.‬
‫קבלת הפנים.‬ ‫-כן.‬
‫- אנס -‬
‫סלחו לי.‬
‫פרופסור טומסי לא יעביר שיעור היום.‬ ‫אתם חופשיים.‬
‫חבר'ה, זה מטורף. טומסי ומריה…‬
‫- הוא לא אנס -‬
‫למה את פה?‬
‫למה את לא בביה"ס?‬ ‫-מה פילאטי עשה כאן?‬
‫איך אתה קשור?‬
‫אנג'לה, תקשיבי.‬ ‫-תראה אותך!‬
‫הוא הפך אותך לגרסה עלובה ומשעממת של עצמך.‬
‫אנג'לה, שבי!‬
‫הקשיבי לי.‬
‫אני לא כותב את הרומן שלי.‬
‫מה?‬ ‫-אני סופר הצללים לספר של פילאטי.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬ ‫-כי…‬
‫כי זה לא העתיד שדמיינתי לעצמי.‬
‫אבל את יודעת מה?‬
‫לאיש הזה היו חיים מעניינים מאוד.‬
‫הוא עשה מיליונים מהלוואות.‬
‫אין לו משפחה,‬ ‫והוא רוצה שהספר הזה יהיה המורשת שלו.‬
‫אנג'לה, יש כאן פוטנציאל.‬
‫בדרכו שלו, הוא גאון מורד.‬ ‫-גאון מורד? הוא מניאק!‬
‫המניאק הזה משלם לי!‬
‫כסף אמיתי, אנג'לה.‬ ‫כסף שאני צריך לשלם לאשתי לשעבר.‬
‫אשאל בפעם האחרונה.‬
‫אם לא תספר לי את האמת,‬ ‫אספר למנהל שהזדיינו 200 פעם מאז יוני‬
‫ואחשוף אותך.‬
‫מה עשית ביום ראשון בלילה?‬
‫אמרתי גם לקרביניירי, אנג'לה.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אתה יודע מה נעשה?‬
‫נעזוב.‬
‫נעבור לאנשהו, נלך לגור…‬
‫במקום שאנחנו אוהבים.‬
‫אני אדאג לנו.‬
‫אני אלמד ואעבוד, אתה תכתוב.‬
‫זכור שכתבת רב מכר.‬
‫לפני עשר שנים.‬
‫עשר שנים מזוינות.‬
‫אז מה? זו הזדמנות להתחיל מחדש.‬
‫אני בן 40, אנג'לה.‬
‫ואת נפלאה.‬
‫את נפלאה.‬
‫אולי לא כדאי שנעשה תוכניות לטווח ארוך.‬
‫זה מטורף. תמיד ידענו שזה לא יחזיק מעמד.‬
‫עכשיו מישהו צריך להיות המבוגר.‬
‫ומבין שנינו, זה חייב להיות אני.‬
‫יום אחד תביני, אנג'לה.‬
‫יום אחד תביני.‬
‫משהו קרה.‬ ‫-אעשה הפסקת סיגריה.‬
‫אבא.‬ ‫-מתוקה.‬
‫אל תספר לאימא, אל תספר לבית הספר.‬
‫אל תספר לאף אחד.‬
‫הוא עזב אותי.‬
‫זה כואב כל כך.‬
‫ספרי לי הכול. בואי.‬
‫שבי.‬
‫מה קרה?‬
‫ספרי לי.‬
‫הוא אמר שאין לנו עתיד לטווח הארוך.‬
‫לטווח הרחוק.‬
‫ואז הוא אמר שאחד מאיתנו צריך להיות המבוגר.‬
‫אחד מאיתנו צריך להיות המבוגר.‬
‫ואז הוא אמר לי ללכת.‬
‫לכי!‬
‫אבא.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אביא כוס מים.‬
‫בבקשה.‬
‫זאוס ירד מהר האולימפוס‬ ‫כדי להציל את בתו, אתנה.‬
‫ביום ראשון, הלכת לפני או אחרי הבחור?‬ ‫-בראבו.‬
‫בראבו!‬
‫אני אפרק אותך. אני נשבע.‬
‫שכבת עם הבת שלי, הסטודנטית שלך,‬
‫ובאשמתך מריה נכנסה למכונית ההיא.‬
‫יש לי סרטונים שמוכיחים את זה.‬
‫אתה שותף לפשע, וזו סיבה טובה לשקר.‬
‫אשאל אותך בפעם האחרונה.‬
‫ביום ראשון, הלכת לפני או אחרי הבחור?‬
‫כאילו…‬
‫כל הקטע של "העלמה במצוקה"…‬
‫זה הגיוני, אם מדובר בארוטיקה.‬
‫אבל אורגיות תמיד היו עלובות בעיניי‬
‫וכשראיתי שאנחנו רבים מדי, אני…‬
‫הצעתי למריה טרמפ הביתה.‬
‫אבל היא לא רצתה לחזור לאבא שלה.‬
‫אז…‬
‫הלכתי.‬
‫לפני הבחור.‬
‫חוץ מזה, חיכתה לי עלמה נחמדה במיטה שלי.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫חתיכת חרא! חתיכת…‬
‫אתה מגוחך.‬
‫אתה לא מסוגל להתאפק, מה?‬
‫רוברטו, בוא.‬
‫תראה.‬
‫"אבא שלי השתנה לחלוטין.‬
‫דברים שפעם לא עלו בדעתו,‬
‫לפתע הפכו למציאות.‬
‫הוא היה…‬
‫כמו פצצת זמן מתקתקת."‬
‫מסכנה.‬
‫מה זה?‬
‫סרטון של מריה ספצי שצולם בסתר במהלך שיעור.‬
‫כרגע העלו אותו‬ ‫וכבר יש לו יותר מ-800 צפיות.‬
‫כיצד ייתכן שאיש לא שם לב‬ ‫לכל סימני האזהרה האלו?‬
‫"אם תראי את הפחדים שלך‬
‫תתגרי במפלצת.‬
‫אז החבאתי אותם, ואני עדיין מחביאה."‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-כלום.‬
‫אתה עדיין חושב שהוא חף מפשע?‬
‫"הוא השתכר מדי לילה…‬
‫הייתי נרדמת על הכיסא ליד מיטתו המאולתרת.‬
‫הייתי מתעוררת ורואה אותו בוהה בי‬
‫במבט הריקני שלו.‬
‫הכעס הנצחי שלו כלפי העירייה,‬ ‫על מעצר שווא שהתרחש לפני שנים…‬
‫הפך לזעם כלפי היקום כולו.‬
‫יקום שככל הנראה לא היה מועיל לו…"‬
‫האנשים האלו.‬ ‫-"יותר מהקהילה שלו.‬
‫קהילה שהוא מחשיב כעת לאכזרית ומושחתת.‬
‫לאחר מותה של אימי, אירעה תפנית מוזרה. אני…‬
‫אני הפכתי להורה והוא לילד.‬
‫חשבתי שזה זמני, בגלל השתייה שלו…"‬
‫כבו את זה, בבקשה.‬
‫כבו את זה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫תכבו.‬ ‫-ג'ינברה צילמה.‬
‫"השבועות חלפו…‬
‫התחלתי להבין שהמצב לא ישתנה.‬
‫שלעולם לא אהיה חופשיה."‬
‫"שלעולם לא אהיה חופשיה."‬
‫זהו.‬
‫- 3,700 צפיות -‬
‫היי.‬
‫מה עשית?‬
‫הבוקר שישה מלקוחותינו הטובים ביותר‬ ‫ביטלו את החוזה שלהם.‬
‫אני בטלפון כבר שעות.‬
‫הם אומרים שאתה…‬
‫לא יציב.‬
‫ואלים.‬
‫- וולטר ספצי‬ ‫חשמלאי -‬
‫מריה.‬
‫לא, חכי, בבקשה.‬
‫אמה!‬
‫אילו לקוחות ביטלו את החוזה שלהם?‬
‫אמה, הלקוחות שביטלו את החוזה.‬
‫זה הגיוני.‬
‫כולם חברים של פילאטי.‬
‫נבדוק את הגיבויים.‬
‫מחקתי הכול.‬
‫בגלל צו בית משפט.‬
‫כמה פעמים אמרתי לך שלא למחוק כלום?‬ ‫הלקוח הראשון.‬
‫המכונית של דריו.‬ ‫-לקוח שני.‬
‫לקוח שלישי.‬ ‫-מה הם מסתירים?‬
‫דריו, מה עוד עשית באותו לילה?‬
‫לקוח חמישי.‬
‫תראי את זה. תראי.‬
‫לא… מריה כבר הייתה פצועה.‬
‫דריו, אתה שקרן.‬
‫ספצי לא עשה את זה.‬
‫עצרו אותו ב-2:45.‬
‫לא יציב ואלים.‬
‫מריה.‬
‫בואי לכיתה היום.‬
‫בבקשה.‬
‫גם סטפנו חזר.‬
‫אני אבוא איתך.‬
‫זה למר וגברת גראסי, הבנת?‬
‫סליחה, תוכל להשאיר אותנו לבד?‬ ‫-בטח.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא משנה.‬
‫דריו שיקר לך.‬
‫הוא שיקר לשנינו.‬
‫זה רק יסבך את המצב.‬
‫הוא חייב לומר את האמת.‬ ‫הוא חייב לפנות לקרביניירי.‬
‫אם תרצי, אקח אותו.‬
‫אני הייתי החשמלאי הראשי שלך.‬
‫עכשיו יש לי מזל‬ ‫אם מישהו נותן לי לתקן את הטוסטר שלו.‬
‫תאר לך שאשתי הייתה רואה אותנו כעת.‬
‫היא תגיד שאנחנו אורחים לא רצויים.‬
‫שני דפוקים.‬
‫למה אמרת שזו אשמתך, כשמצאו אותך עם מריה?‬
‫כי זה נכון.‬
‫הייתה לנו מריבה באותו יום,‬ ‫בגלל השתייה שלי.‬
‫היא ברחה ואני הייתי שיכור מדי‬
‫כדי…‬
‫כדי לרדוף אחריה. זו הנקודה.‬
‫הייתי צריך לעצור אותה.‬
‫כל מה שקרה הוא באשמתי,‬ ‫כי אני חמור חסר תועלת.‬
‫חבל שהיא לא כתבה על הזמנים הטובים‬ ‫בחיבור שלה.‬
‫כי היו כאלו.‬ ‫-אני זוכר.‬
‫רוברטו.‬
‫לאחר האירוע ההוא…‬
‫עם אנג'לה.‬
‫נאלצת לפטר אותי. אני מבין.‬
‫אבל אתה יודע…‬ ‫-וולטר.‬
‫אני מתנצל בפניך.‬
‫כולנו מתנצלים.‬
‫"רציתי רק סיבוב אחד על הקרוסלה.‬
‫רק סיבוב אחד של כיף בגן העדן.‬
‫אבל כשהגעתי, הקרוסלה הייתה מקולקלת.‬
‫אימי תמיד נעלה את הדלת‬
‫ותמיד הידקה את חגורת הבטיחות.‬
‫אם היא הייתה רואה כלב ברחוב,‬ ‫היא הייתה מודיעה לכלבייה.‬
‫לכן…"‬ ‫-אנג'לה.‬
‫"לאבד את בתה…"‬
‫אנג'לה!‬
‫"זה טלטל אותה לחלוטין."‬
‫אנג'לה!‬
‫איך הכרתם?‬
‫ב"בניו ג'ילדה".‬
‫הוא…‬
‫הוא אהב את זה שבנות מתלהבות ממני.‬
‫הוא אמר…‬
‫שגרמתי לו להרגיש צעיר.‬
‫יום אחד הוא אמר שאם בא לי…‬
‫אני יכול להשתמש בבית שלו כדי לזיין.‬
‫ואני הסכמתי.‬
‫בלי לחשוב פעמיים.‬
‫התנאי היחידי היה…‬
‫הייתי צריך לעשות את זה בחדר העבודה שלו.‬
‫אף פעם לא בחדר שלו. ואני זוכר ש…‬
‫בהתחלה חשבתי שזה עניין של חיידקים,‬ ‫של היגיינה.‬
‫אבל אז…‬
‫גיליתי את הסיבה האמיתית.‬
‫זה לא טוב.‬
‫אני לא גאה בזה.‬
‫זו פאשלה שלי.‬
‫אבל חשבתי שמבחינתי,‬ ‫אני צריך רק לשכב עם בחורות.‬
‫הכול היה בהסכמה. תוכל לברר, אם תרצה.‬
‫פילאטי שילם לך על זה?‬
‫כן.‬
‫במזומן.‬
‫לפעמים הוא נתן לי בונוס.‬
‫ספר לי על מריה.‬
‫"שמעתי אותם צועקים בשמי.‬
‫אבל רציתי רק שמישהו יסובב את הקרוסלה."‬
‫איפה המכונאי?‬
‫"והוא היה שם.‬
‫האיש שתיקן הכול."‬
‫אדוני, תוכל לתקן את הקרוסלה?‬
‫"הייתי בטוחה שהוא יעשה קסם‬ ‫ויסובב אותה בשבילי.‬
‫הוא לא יכול היה לדעת שצירוף מקרים‬ ‫יהפוך לטרגדיה.‬
‫רגע כל כך לא מזיק.‬
‫תוצאה כל כך הרסנית."‬
‫עם מריה זה היה שונה.‬
‫הכול השתבש.‬
‫ראיתי שהיא צעירה מאוד.‬
‫אבל…‬
‫אם לפילאטי לא היה אכפת‬
‫המשכתי למלא את הכוס,‬
‫כמו שעשיתי עם כל שאר הבנות.‬
‫הינה, תשתה. היין…‬
‫היה שם בחור שהכיר אותה.‬
‫אני הולך.‬ ‫-הוא התחיל להילחץ והסתלק.‬
‫לא, אל תלך.‬
‫לא.‬ ‫-אני צריך ללכת.‬
‫לא.‬
‫פילאטי לא הפסיק להסתכל עליה.‬
‫זה נראה כאילו הוא נגע בה בעיניו.‬
‫ואז הבנתי שיש לו…‬
‫זקפה.‬
‫"לא פחדתי.‬
‫למעשה…‬
‫הייתי מרותקת.‬
‫זה היה יותר כמו להסתכל על סוס‬
‫שמשתין ברחוב."‬
‫ואז נישקתי אותה.‬
‫אבל רק פעם אחת, כי היא הייתה…‬
‫היא הייתה שיכורה מדי ולא הייתי מסוגל.‬
‫הרגשתי עלוב.‬
‫וחשבתי שאולי קודם כול, צריך להכין לה קפה.‬
‫מי הכין לה קפה?‬ ‫-פילאטי.‬
‫אבל…‬
‫זה לא עזר, כי היא נרדמה מייד.‬
‫ואז…‬
‫הוא היה שם, איתי.‬
‫הוא פתח את החולצה שלה‬
‫אבל ממש לאט,‬
‫כי הוא נזהר שלא לגעת בעור שלה.‬
‫הוא הביט בי, כאילו אמר…‬
‫"בוא נתחלף, עכשיו תורך". אמרתי לא.‬
‫לא יכולתי לעשות את זה. לא התחשק לי.‬
‫והוא…‬
‫הוא כעס מאוד וסילק אותי החוצה.‬
‫הייתי שיכור מאוד.‬
‫אני לא זוכר כלום, רק ש…‬
‫ששברתי את המצלמה, רוברטו.‬
‫ואז שמעתי את מריה צורחת.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-אנג'לה!‬
‫"כל המרכיבים היו שם. גבר אוחז בפין שלו…‬
‫ילדה קטנה וסקרנית.‬
‫אימא מבועתת מבהלה.‬
‫בכיתי, כן.‬
‫אבל בגלל שנשכתי את השפה כשנפלתי.‬
‫ניסיתי לספר לאימי.‬
‫ניסיתי להגיד לה שזה שתן, לא זרע,‬ ‫במכנסיים של ספצי."‬
‫פילאטי השתגע לגמרי.‬
‫הוא הכה אותה.‬
‫הוא בעט לה בעורף.‬
‫ממש חזק.‬
‫הוא רצה להחזיר אותה לכיסא,‬
‫הוא תפס אותה בזרוע, אבל…‬
‫הוא משך חזק מדי.‬
‫זה נס שהזרוע לא נתלשה.‬
‫והוא התחיל לצעוק עליי כאילו זו אשמתי.‬
‫הוא אמר לי…‬
‫"הייתי חייב לנסות".‬
‫הייתי חייב לנסות. אתה מבין?‬
‫הייתי חייב. לא חשבתי שארגיש את זה.‬
‫להרגיש מה?‬
‫המוות. לא חשבתי שארגיש את זה,‬
‫המוות על העור שלה.‬
‫תוציא אותה מכאן.‬
‫לכו מכאן.‬
‫מריה.‬
‫"בבית שלנו, אף גרסה אחרת של האמת‬ ‫לא הייתה מותרת.‬
‫היא הייתה חייבת להיות של אימי.‬ ‫נבראה מתוך פחד…‬
‫ונועדה למחול לה על כך שאיבדה אותי.‬
‫הדבר שהיא אהבה יותר מכול.‬
‫מעולם לא הבנתי את כל הסיפור.‬
‫כי מעולם לא הבנתי את אימא שלי.‬
‫כעת אני מבינה.‬
‫זה סיפור טוב בהרבה, אם אני בטראומה.‬
‫הרבה יותר מעניין.‬
‫הגיוני יותר.‬
‫אבל זה לא הסיפור שאני מספרת."‬
‫רק שתדעי, המפתח הארוך‬ ‫פותח את דלת הכניסה שלו.‬
‫הוא כולו שלך.‬
‫היא הייתה…‬
‫היא כל כך…‬
‫פחדה ממני.‬
‫היא…‬
‫היא קפצה מהמכונית.‬
‫חיפשתי אותה כשרוברטו עצר אותי‬
‫כי רציתי לעשות משהו.‬
‫רציתי לעזור לה.‬
‫לעזאזל.‬
‫האיש הזה… הוא יהרוג אותי.‬
‫אל תדאג.‬
‫מה התגלה בבדיקת הדם, חוץ מאלכוהול?‬
‫אמרתי לך, רק משכך כאבים.‬
‫אוקסיקודון.‬
‫כמה פעמים שכבת איתה?‬
‫פעם אחת.‬
‫בבקשה, רוברטו.‬
‫לפחות תגיד את האמת.‬
‫זו האמת.‬
‫בטח.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זו לא הסיבה.‬
‫נישואינו תמו, קלאודיה.‬
‫שנינו יודעים זאת.‬
‫חוץ מזה, אנג'לה כבר עם רגל אחת בחוץ.‬
‫תגיד לי משהו, רוברטו.‬
‫אתה באמת רוצה לוותר על הכול?‬
‫כל מה שבנינו?‬
‫העסק, המשפחה.‬
‫הקריירה שלך.‬
‫למה?‬
‫בשביל אישה דפוקה עם בן עבריין?‬
‫או שאתה רוצה להרגיש כמו בן 19?‬
‫אתה בטוח שזו אהבה?‬
‫אולי זה סוג אחר של סהרוריות?‬
‫האמת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל אני מרגיש שזה שווה את הסיכון.‬
‫יש לי שאלה אחת.‬
‫ידעת שהצוות של פרריו‬
‫לא מחק רק את הצילומים מהתרמה?‬
‫ידעתי.‬
‫קלאודיה, פילאטי הוא אדם רע. הוא חולני.‬
‫יש לו מספיק כסף כדי לחמוק מכל דבר.‬ ‫--אולי.‬
‫אבל משהו מוזר.‬
‫אני לא יכול להפסיק לתהות כיצד ייתכן‬
‫שהוא הכין למריה קפה כדי שתתפכח והיא נרדמה.‬
‫מוזר, נכון?‬
‫קלאודיה, היא הייתה עלולה למות.‬
‫האיש הזה…‬
‫בזכותו חזרתי להרגיש חיה.‬
‫מי שהוא לא יהיה,‬
‫מה שפילאטי עשה…‬
‫בזכותו הרגשתי משהו שלא הרגשתי מזמן.‬ ‫משהו ששכחתי.‬
‫אבל זו הבעיה שלי, לא שלך.‬
‫אומר לך משהו, רוברטו.‬
‫לעולם לא אתן לגבר לאכזב אותי שוב.‬
‫לא שוב.‬
‫מי אתה?‬
‫אני אביה של מריה, וולטר ספצי.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רוצה לדעת מה קרה ביום ראשון בלילה.‬
‫מר ספצי, אני מצטער, אבל לצערי…‬
‫הכול סגור. המסיבות, הסמים.‬
‫אני כועס על החזיר ההוא, דריו.‬
‫הוא ניצל את הפריבילגיה שקיבל,‬ ‫כשהיה השומר שלי במשך זמן רב.‬
‫מריה לא הייתה היחידה שהוא הביא לכאן‬ ‫וביצע בה את זממו.‬
‫תראה, אם יש לך בעיות,‬
‫דבר עם הבחור הזה.‬
‫דבר איתו. דריו נובל, הוא גר כאן.‬
‫ברחוב דונאטי, אני חושב.‬
‫אבל רוברטו…‬ ‫-אומר לך משהו לגבי סנטיני.‬
‫הוא דופק את אימא של דריו. זה ידוע.‬
‫מן הסתם, הוא מגן על הילד.‬
‫אני מצטער, מר ספצי, באמת.‬ ‫סלח לי, אבל אני חייב ללכת.‬
‫נלך לראות משהו בטלוויזיה, בסדר?‬
‫טוב.‬ ‫-קדימה, בוא.‬
‫ביי.‬
‫דיברתי עם קלאודיה.‬
‫סיפרתי לה הכול.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫אימא, יש שם גבר מפחיד.‬
‫אני אהרוג אותך!‬ ‫-תתקשרו לקרביניירי!‬
‫וולטר!‬ ‫-אתה שקרן!‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-אני אהרוג אותך!‬
‫וולטר!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫יש כאן גבר שמנסה להרוג את הבן שלי.‬
‫וולטר!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫תסתכל עליי!‬
‫זה אני, וולטר. תסתכל עליי!‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-דריו לא אשם.‬
‫זה היה פילאטי.‬
‫אני נשבע לך, אני אמצא את ההוכחות.‬
‫האמן לי.‬
‫זה נגמר, וולטר.‬
‫זה נגמר.‬
‫כן.‬
‫כן, זה נגמר.‬
‫אני אבוד בכל מקרה.‬
‫הם רוצים אותי.‬
‫כך היה תמיד.‬
‫צא בידיים מורמות! צא החוצה!‬
‫צעד קדימה.‬
‫צעד קדימה, ספצי. בוא.‬
‫המשך הלאה.‬
‫המשך… עצור.‬
‫אזוק אותו, ריצ'רדי.‬
‫עצור, זרוק את הנשק!‬
‫זרוק את הנשק, וולטר!‬
‫זרוק את הנשק!‬
‫- אוקסיקודון -‬
‫אוקסיקודון.‬
‫יין!‬
‫מספיק, חבר'ה. הירגעו.‬
‫אני רוצה יין!‬
‫מספיק.‬
‫זה טעים, תטעמי. זה טעים.‬
‫- להפעיל אזעקה? -‬
‫- הפעל -‬
‫- שליחת צילומים ללקוחות -‬
‫זה עצוב, כשקהילה…‬
‫מתאחדת רק בעקבות טרגדיה.‬
‫זה עצוב, כשבני אדם…‬
‫יוצאים מהמבצרים שלהם‬
‫רק כדי לחלוק את הכאב שלהם.‬
‫כדי להודות בפחדים שלהם.‬
‫זה עצוב.‬
‫- כל קשר למקומות, לאנשים חיים או מתים‬ ‫או לאירועים, הנו מקרי בהחלט -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬