Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Швидше, діді.
Це ж так весело.
Швидше!
Клас!
Швидше, діді.
Швидше!
Бувай.
Гляньте, прошу. Скільки можете дати?
П’ятдесят рупій.
-Це замало. -Тут такої якості не продаси.
-Ви хоч на товар гляньте. -Більше не дам. Іди собі.
Ти далі пропускаєш уроки?
Ну, пане…
Мала вдома роботу. Завтра відпущу.
-Точно? -Так, пане.
Тоді побачимося завтра.
Діді?
Що ти робиш?
Завтра мені можна йти до школи,
але я виросла з форми.
Діді, тримай.
-Що це? -Я дістав тобі форму.
Де ти її взяв? Вона біла!
Головне, що маєш форму.
Доброго ранку, пане.
Доброго ранку.
Сідайте.
Отже, діти,
сьогодні ми розглянемо третій розділ
про водні ресурси.
Я говоритиму про основні проблеми з водою.
Слухайте уважно.
-А твій підручник де? -По-перше, це дефіцит води.
Експлуатація підземних вод.
Нездатність використовувати поверхневі води.
Надмірне використання сільськогосподарських земель.
Ти!
Встань.
Де твій підручник?
Я забула.
Ти нарешті явилася до школи,
а підручник забула?
І що в тебе з формою?
Іди.
Підмети коридори.
Бігом!
Тихо!
Пане, прошу талон до комп’ютерного класу.
-Іди. -Дякую.
Що ти накоїла?
Забула підручник.
УДАЙПУР, РАДЖАСТХАН ІНДІЯ
Кому в Хемпур?
Ворушіться. Хемпур!
Заходьте. Кому в Хемпур?
Хемпур!
Заходьте. Кому в Хемпур?
Сідайте, пані. Кому в Хемпур?
ХЕМПУР 6 КМ
Ваша зупинка.
Сходьте.
Тут?
Що? Ні…
Мені потрібно сюди. До Вікрама-джі… До готелю.
СЕЛИЩЕ ХЕМПУР ІНДІЯ
45 КІЛОМЕТРІВ ВІД УДАЙПУРА
АШИРВААД ПАНСІОНАТ
Вікрам?
-Ласкаво прошу, пані. Проходьте. -Дякую.
Ось ваша кімната.
Відколи я виклав її в мережі, від гостей нема відбою.
Бронюють з усіх країн світу. Наприклад, з Лондона, як ви.
-На скільки ночей ви забронювали? -Усього на два тижні.
Не проблема.
Вам усе сподобається.
Лише прошу залишити хороший відгук.
Пані, наша родзинка — краєвид з вікна.
Заради нього приїздять звідусіль.
Чудовий краєвид.
Гарно вам відпочити. Добраніч.
Дякую.
Настав час платити за кредитом.
Поклади мені сочевиці.
Я тут думала… Тобто…
Рупа каже,
що подалася на місце швеї.
Якщо ти не заперечуєш, я…
Думаєш, я сам не впораюся?
Робота цегляра не така й погана.
Достатньо, що ти працюєш у полі.
Але цього недостатньо,
щоб прогодуватися.
Борги лише зростатимуть.
-Може, я теж допоможу? -Та невже?
Обидві хочете заробляти?
Гороху не можеш продати, а рвешся до помочі?
-Тому я й хочу… -Що хочеш?
Хіба не знаєш, що говоритимуть,
як ти підеш на фабрику?
Що я не справляюся і змушую дружину працювати.
Так, але ж часи міняються.
Усе ти знаєш!
Ще рису?
20 РУПІЙ
Пляшку води, будь ласка.
-Скільки? -Двадцять рупій.
Дякую.
І підручник?
Ні, куплю пізніше.
Добре.
Привіт.
-Тут є щось цікаве? -Так. Селище.
Анкуше! Що ти робиш? Анкуше, годі!
Анкуше! Не чіпай його, Анкуше!
Що ти робиш, Анкуше? Відпусти його!
Ні, Анкуше!
Якого біса, Анкуше?
Ти геть здурів?
-Він сам почав. Сказав, що я мию туалети. -Так і є.
Сьогодні його черга мити шкільний туалет, але він утік.
Ніяка ти не еліта. Ти теж миєш туалет.
Усі знають, що ти двічі завалив тест.
-Сказати, що ти зробив? -Ходімо, діді.
-Розповісти їй? -Діді, він усе вигадує.
Мийник туалетів тікає, як підлий пацюк.
Гляньте — мийник туалетів.
Дай йому!
-Тікай, Тіпу! -Діді!
Анкуше!
Зажди, Анкуше!
-Діді! -Тіпу, тікай.
Діді, вибач.
Вибач, діді.
Діді.
Діді, ні.
Нам туди не можна. Йди за мною.
То для вищої касти. Нам можна сюди.
Вибач, діді.
Пусте.
-Як тебе звати? -Джесіка.
-А тебе? -Прерна.
Ти звідки?
З Лондона.
-З Лондона? -Так.
Але мій батько родом з Індії.
Що ти тут робиш?
Ти заміжня?
Ні.
Скільки тобі років?
Тридцять чотири.
І досі незаміжня?
У подруги вже однорічна донька.
А тобі скільки?
У якому ти класі?
Скажи.
Я не ходжу до школи.
Чому?
Не маю форми.
І все?
Тільки через шкільну форму?
Чим ти тоді займаєшся?
Працюю вдома, в полі, на ринку.
Усім важливо вчитися. Як не вчитимешся, що робитимеш у майбутньому?
-Вибачте, пані. -Малий шмаркачу.
Глянь на моє волосся та сорочку.
-То ви знаєте хінді? -Так.
А це що?
Його тачанка.
Подивіться.
Це моя тачанка.
Господи. Зовсім як скейтборд.
-Сам змайстрував? -Так.
Скейтборд?
Не знаєш, що таке скейтборд? Хвильку.
Немає зв’язку.
Спробуйте й ви.
-Ходіть. -О ні.
-Швидше. -Спробуйте, буде весело.
Ходіть.
-Тепер твоя черга. -Бачите, як весело?
Повільніше.
Скажи, а де можна взяти нову форму?
Бачите, як весело?
ДАНІЕЛА — ЯК МИЛО. КОЛИ ПОВЕРТАЄШСЯ ДО ЛОНДОНА?
РІО ОГО! ЗАЗДРЮ ТВОЇЙ #СІЛЬСЬКАВІДПУСТКА
ЕРІК КЛЬОВИЙ САМОРОБНИЙ СКЕЙТ!
ТИ ДЕ, ДЖЕС?
ДЖЕСІКА ХЕМПУР… СЕЛО БІЛЯ УДАЙПУРА.
ЕРІК ТА НЕВЖЕ? ТИ ТУТ?
ТОБІ ТУТ СПОДОБАЄТЬСЯ!
Я думала, вона нагримає на мене чи вдарить.
Але ні.
Вона була дуже ввічлива.
А потім,
не розумію чому,
розповіла про себе. Запитала, чим я займаюся.
Вона дуже приємна.
Іноземка, але вільно володіє хінді.
Користується парфумами для рук.
А що вона тут робить?
Не знаю. Вона й сама не знає.
-Звідки вона? -З Лондона.
З Лондона? А де це селище?
Новісінька.
І натомість нічого не просила?
Має бути якась причина.
Яке ж ти дурне, що береш у незнайомців речі.
Батькові навіть не показуй.
Іди вже.
Прерно.
Підручник.
-Що ти вивчаєш? -Мапу.
Анкуше.
-Де ти її взяла? -Це…
Ґіллу.
Крадійка кіз! Ти вкрала козу?
Ма, глянь, вона вкрала козу.
Ма, вона он там застрягла.
Я просто її врятувала.
Добре. А тепер залиш її тут. У неї є господар.
Вона нічия.
Може, заберемо її додому?
Нізащо!
Знаєш, за що я молився у храмі?
За що?
Бачиш?
-Класні кроси? -Розмріявся.
А ти за що молилася?
А, забудь. Бог і так не чує тебе за межами храму.
Чому ти не зайшла?
Кольки.
Знову?
Помовч, Анкуше.
-Ось. -Класна в мене тачанка?
Так!
Як її звідси дістати?
-Хочеш її? -Так.
Тоді дай сюди. Я тобі намалюю.
Діді, і мого трактора.
А мені машинку!
-А мені автоцистерну. -Добре.
Добре, усім намалюю.
Усі в чергу.
-Гарно ж, правда? -Дякую.
Привіт. Підійдеш?
Він не підійде.
-Чому? -Він з вищої касти.
А ти що тут забув?
Скільки разів казала не гратися з цими дітьми? Пішли.
Ось.
Тримай. Надрукувала.
Дякую.
Так. Наступний.
Тачанка!
Гей!
-А це що? -Моя тачанка!
Ерік! А ти що тут робиш?
Ти що? Я мусив приїхати й усе побачити.
Яка класна.
Він розпитував про вас усіх підряд, тому я привів його прямо сюди. Хто це?
Це мій друг з Лос-Анджелеса.
Ти досі тут викладаєш?
-Вибач, просто я така здивована… -Діді, у нього така гарна тачанка.
Це скейтборд.
-Скейтборд? -Скейтборд?
-Брате. Як тебе звати? -Я…
Ей, ти спершу обличчя вмий!
Мене звати Ерік.
А вас як?
Прерна.
Означає «натхнення».
Анкуш. Означає…
-Не знаю. -Також круто.
-Бхайя, мене звати Тіпу. -Рахул.
Тіп’я, відпусти його.
-Не чіпайте бхайю. -Та ні, усе норм.
-Бхайя, покатайся для нас. -Будь ласка. Покажи. Хоч раз.
Просять показати щось цікаве на скейті.
Я це можу. Спершу лише…
Поїхали.
-Як класно! -Так швидко!
Дивіться, він полетів.
Вони такі гарні.
Може, спробуєш?
Ні, я не зможу.
Просто спробуй. Хоч раз стань на скейт.
Ні, діді, я впаду.
Діді, не впадеш.
Спробуй. Буде весело.
Діді, спробуй. Тобі сподобається.
Гаразд.
Народ!
Я ж казала, що не зможу.
Ну ж бо! Не здавайся!
Міс Натхнення. Адже твоє ім’я означає саме це?
Ти зможеш.
Добре.
Тепер цим боком.
Сміливіше.
Так.
Я ж казав, що діді все вдасться.
Так, Прерно!
А тепер ти покажи їм.
-Я теж спробую. -А я після тебе.
І я!
Бхайя, а можна ще покататися?
Бхайя, прийдеш завтра?
-Прошу… -Будь ласка.
Гей! Що? Тихо!
-Бхайя, прошу. -Бхайя, прошу.
Може, залишишся й навчиш їх кататися?
Залюбки, але треба знайти заміну в школі…
Стоп, а на скільки ти сюди приїхала?
-Сід тебе звільнив чи що? -Ні. Дав два тижні відпустки.
Бхайя, я ще хочу покататися. Прошу.
Знайду для вас окрему кімнату. Не проблема.
Бхайя, залишайся.
І як мені їм відмовити?
Так, я залишаюся.
Принеси підручник.
Чого тобі?
Прерно.
Хочеш за комп’ютер?
Умієш користуватися інтернетом?
Зараз усе тобі покажу.
Можна відео про скейтбординг?
Працюєш стегнами і піднімаєш ноги, наче на хвилях.
Тримай.
Тренуйся. Потім повернеш.
-Можна взяти на трохи? -Так.
-Дякую. -Будь ласка.
А це звідки?
Дали Анкушу на день.
Завтра поверне.
Це хлопчача іграшка.
Іди і зготуй сочевицю.
Що відбувається?
Ану назад до класу.
Хутко.
Вибач, тату.
Не знижуй своєї планки. Зрозумів?
Так, тату.
Іди вже.
Анкуше, глянь.
Я лечу!
Діді, обережно!
От і по скейту.
Діді!
І хто тебе просив пірнати?
Ти знищила скейт Еріка-бхайя.
Як ми це пояснимо вдома?
Класно покаталася?
Ходи, Ґіллу.
І що я тобі казала?
Знову взяла щось у чужого?
Іди і сховай. А завтра першим ділом віддай.
Мерщій.
Відзавтра я працюю у дві зміни.
-Води? -Ні.
У Лондоні все інакше. Тут такий спокій.
Злізай.
Ось і сама міс Натхнення.
Що трапилося?
Скейтборд!
Що?
Скільки коштує скейтборд?
Вона знищила скейтборд Еріка-бхайя. Зіпсувала його.
Вибач, бхайя.
Мені прикро.
Як тобі взагалі це вдалося?
О боже!
Вибач, бхайя.
Займалася серфінгом?
Бхайя!
-Ні. -Благаю, бхайя.
Ні, не треба. Не потрібно. Не переймайся.
Годі вже. А тепер до школи.
Гей.
Не проблема. Без образ.
О ні.
Крадеш у власному домі?
-Хіба ми тебе цього вчили? -Ні, тату. Я…
Я поклала назад.
Значить, вкрала раніше?
Я поставив запитання.
Тату, я не хотіла.
Діді.
Навіщо ти поклала гроші назад?
Ми могли купити цукерки. Ми могли так відірватися.
Вибач.
Норм. Я дороблю.
-Привіт, народ. -Привіт, діді.
У мене для вас невеликий сюрприз.
Не може бути.
-Та ну. -Не втрималася.
-Хочете глянути, що всередині? -Так!
Це ж справжня тачанка, так?
Субодх.
Це тобі.
-Ні. -Це тобі. Бери.
-Мені? -Так. Бери.
Не може бути.
Твоєму кінець, тож я просто…
Діді.
Може, вона нам і нове взуття купить?
Ні?
Прекрасно.
Дякую, що був поруч. Без тебе я б не впоралася.
Жартуєш? Гадала, що я це пропущу?
Це ж крутезно.
Таке трапляється не щодня.
Ти всім подарувала перший скейт.
Пам’ятаєш свій перший скейт?
Так, пам’ятаю.
Мені було вісім.
Його купила мама.
І врятувала мені життя.
Ти це про що?
Мама купила його, щоб я не сидів удома.
Бо мій вітчим…
Він був погана людина.
Прикро це чути.
Я в нормі.
Розповіси, що ти тут робиш?
Давай, Джес. Ти не береш відпусток.
Не пригадую, щоб ти навідувала родичів. Тож…
Чого ти приїхала сюди?
Хлопчина на фото — мій батько.
У сім років його забрали звідси й усиновили.
Я дізналася кілька тижнів тому,
а фотографію дав мій дідусь.
Як вони знайшлися?
Мій дідусь мав тут завод.
Знаєш, ще в ті часи.
Коли однієї ночі спалахнула пожежа,
один із працівників потрапив у пастку в будівлі.
Поки надійшла допомога,
його вже не стало.
Дідо пішов на похорон і познайомився
з єдиним родичем того працівника —
його семирічним сином.
Моїм татом.
-Неймовірно. -Так.
Неймовірно, як один маленький крок
може повністю змінити долю людини.
Адже, якби не дідусь,
мій тато прожив би все життя в цьому селищі.
Не познайомився б з моєю мамою.
І я б не народилася.
І що ти відчуваєш?
Прикро, що він не розповів цього за життя.
Але…
Але я зрозуміла, що мушу приїхати в це селище
і побути тут,
побачити, де він виріс. Так і познайомилася з цими дітьми.
Так я ніби з ним зближуюся.
Казала це місцевим?
Не хочу порушувати тутешні порядки.
А що?
Ти подарувала тим дітлахам скейтборди.
Ти й так уже їх порушила.
-Гей! -Що ти робиш?
Геть звідси!
Діді, тобі класно вдається.
Доброго ранку, пане.
-Доброго ранку. А де решта? -Катаються.
Вони порушили місцеві порядки!
Пане, потрібна ваша допомога, щоб позбутися цієї проблеми.
-Саме так. -Правду каже.
-Прошу вжити заходів. -Я збанкрутую.
ТОБІ ВІДДАЛИ КАМПАНІЮ PEACHMYST. БУДЕШ СТАРШИМ ХУДОЖНІМ ДИРЕКТОРОМ.
ВІТАЮ!
ПОВЕРТАЄШСЯ ЦИМИ ВИХІДНИМИ, ТАК?
Як весело ми провели час без уроків.
ШТРАФ ЗА КАТАННЯ НА СКЕЙТБОРДІ — 500 РУПІЙ
П’ятсот рупій штрафу.
ОБЕРЕЖНО, ЗЛИЙ СОБАКА. ТУТ НЕ КАТАТИСЯ.
Стій! Ти що робиш?
Читай, що написано.
КАТАТИСЯ НА СКЕЙТБОРДІ ЗАБОРОНЕНО
Сьогодні поговоримо про Магатму Ґанді, батька нашої нації.
Він очолив Індію в ненасильницькій боротьбі за незалежність.
Соляний похід Ґанді, рух «Геть з Індії»
і бойкот податку на сіль призвели до всенародного підйому.
Катання на скейті злом не називай.
Не називай, не називай.
Ми — діти. На наші права…
Не посягай, не посягай.
Наші бажання бери й поважай!
Бери й поважай, бери й поважай.
Катання на скейті злом не називай.
Не називай, не називай.
Ми — діти. На наші права…
Не посягай, не посягай.
Наші бажання бери й поважай!
Бери й поважай.
Катання на скейті злом не називай.
Он учитель. Тікаймо!
Щодня порушують порядок.
Вибачте, але ви не можете взяти й вилучити у них скейти.
Пані, щодо вас надійшла скарга.
У чому їхня вина?
Через вас на моєму уроці сьогодні було всього два учні!
Через це порушення порядку на заняття не ходять навіть постійні учні.
-Ці шмаркачі й на мого сина вплинули! -Послухайте.
Зрозумійте: я зовсім не хочу, щоб вони пропускали уроки.
-Я просто… -У вас є дозвіл?
Дозвіл?
Це ж Індія!
Тут усе працює інакше. Покажіть індійське посвідчення.
У мене немає.
Його треба мати.
-Я — британка. -Тоді пред’явіть паспорт.
Саме в цьому корінь проблеми.
-Прошу вислухати… -Послухайте ви, пані.
Ви ж індійка, правда?
Так. А є сумніви?
Навіщо привезли ці західні речі?
То ж діти. Вони граються.
Розважаються. Опановують спорт.
Їм не можна ось так кататися посеред вулиці.
Вони вже всюди — у магазинах і провулках,
у місцях, куди їм узагалі вхід заборонено.
Через них наше селище охопив хаос.
От що, пані. У нас тут свій порядок.
Існують правила.
Вони нищать громадське майно.
Тут їм не сквер і не парк.
Вікраме, ця дама гостює в тебе, тому я її відпускаю.
-Так. -Але ще одна скарга,
-і я вживатиму заходів. -Пане, це не повториться.
Можете іти.
Сінґх Сагаб, запишіть, інакше це повториться.
Кажу вам: якщо завтра хоч хтось пропустить уроки…
Я цього не допущу. Завтра всі будуть на заняттях.
Діти!
Куди б у світі не поїхав, усюди ненавидять скейтборд.
Діді!
Що ти тут робиш?
Тут район для вищої касти.
Тут що, досі діє кастова система?
Про це ніхто не говорить, але є неписане правило.
Прикро, що ти більше не можеш кататися.
Я думала… Адже…
Скейти — це марнування часу.
Катання — найліпше, що зі мною сталося.
Ти тут надовго?
Я їду завтра.
Але ж ти ще стільки всього не побачила.
Присядь.
Усе гаразд.
Сідай.
ПРИВІТ, СІДЕ… ВИБАЧ… НЕ ЗМОЖУ ПРИЙНЯТИ ПРОПОЗИЦІЮ.
ТРЕБА ЛИШИТИСЬ І ПРО ЩОСЬ ПОДБАТИ. ПОТІМ ПОЯСНЮ.
Сиділа тут усю ніч?
Знаєш, ненавидять не скейтерів, а їхній запал.
Усю ніч шукала, але так не знайшла в Раджастхані скейт-парку.
Слухаю.
Таких парків у Індії є лише декілька.
-Це лише початок. -Так, знаю.
-Наскільки розумію, ти хочеш… -Я хочу створити скейт-парк.
-Скейт-парк? -Так.
-Тут? У нашому селищі? -Так.
І в тебе є на це гроші?
Щойно відмовилася від значного підвищення, тож ні.
Але я мушу це зробити.
-Це привабить туристів. -Власне.
Я з вами, пані. Не проблема.
Дякую, Вікраме. А ти?
Я їду в Банґалор.
-Що? -Гей.
Брате, якщо ти поїдеш, то хто нам допоможе?
Розумієте, якщо ми будуємо скейт-парк,
нам потрібна команда. А мій друг у Банґалорі.
Так! У нас усе вийде!
Дякую.
Дякую, Вікраме. Овва.
Ми будуємо скейт-парк.
«Немає уроків. Немає катання».
Ура! Немає уроків!
-Тіп’я, немає уроків. -Так!
Анкуше, ні.
Це означає, що, якщо ви не ходите на уроки, вам не дозволено кататися.
-Що? -Так. Таке правило.
Вони щодня вигадують нові правила.
Доброго ранку, пане.
Доброго ранку. Сідайте.
-Гарно. -Дякую.
Великі плани. Чудово.
Таке ще нікому не спадало на думку. Дуже гарно.
А хто цим займається?
Ваш батько? Чоловік?
Ні, лише я.
Сама? Чудово.
Чудово.
На виділені урядом кошти ми можемо створити міжнародний скейт-парк.
Це дуже дорого, пані.
Як я можу затвердити таку суму?
Благодійні фонди на цей рік уже розподілені.
Крім того, ви не з офіційної НДО.
Спробуйте наступного року, після реєстрації. Обіцяю.
Як потрібна інша допомога, кажіть.
-Узагалі… -Ваш міністр покликаний допомагати.
Завжди.
Ми не можемо обґрунтувати ці витрати.
Ця гра…
Тобто вид спорту.
…не має правил.
Як мені пропонувати комітету спорт без правил?
Спортивна асоціація не допоможе вам.
Пошукайте приватне фінансування.
Так і зроблю. Дякую. Ходімо.
Ніхто з них не допоможе нам. Вони не бачать тут вигоди.
Пані, їм незрозуміло, нащо ви це робите.
Щоб чогось досягти, потрібні зв’язки.
-Намасте. -Я чула про ваш проєкт.
У мене ще ніхто не наважувався просити землю.
Знаю, я прошу дуже багато.
Навіщо будувати скейт-парк в тому селищі?
Я виросла в Лондоні.
Уже у школі я знала, ким хочу стати.
Коли ж я запитала місцеву дівчину:
«Чим ти хочеш займатися, коли виростеш?»,
вона не змогла відповісти.
Бо її ще ніхто про таке не питав.
Це мене вбило.
Вони чудові,
такі творчі з тим мізером, що мають.
А я дивлюсь і питаю себе: а що, як ми знайдемо
вченого чи музиканта,
професійного скейтера тут, у цьому селищі,
якщо створимо для них умови й повіримо в них.
Не розумію чому, та катання припало їм до душі.
Одна знайома мені дівчинка каже, що під час катання почувається вільною.
Вона вперше в житті дозволила собі мріяти, і це мене надихає.
Хлопці й дівчата з різних каст, які зазвичай навіть не спілкуються,
катаються всі разом.
Якщо не ми, хто дасть цим дівчаткам шанс?
Я відійду на хвилину.
Я думала про те, що ви сказали.
Тут люди опираються змінам,
особливо якщо ці зміни очолює жінка.
Щодо жінок тут діють неписані правила,
і деякі ви вже порушили.
Якщо я вам сьогодні відмовлю,
у житті нічого не зміниться.
Та якщо я погоджуся,
можливо, настане краще завтра?
А кільком дівчаткам
це додасть відваги піти за своєю мрією.
Якось я розповім вам історію свого життя.
А зараз беріться до роботи.
Усього найкращого.
-Дякую. -Усього найкращого.
Тепер нас ніхто не зупинить.
Невже все це насправді?
Пані, я зі всім розберуся.
Ого.
Зустрічайте!
Першокласна команда.
-Джентеві. -Привіт.
-Привіт! -Джейкоб.
-Будьмо знайомі. -Кевін.
-Атіта. Мік’єл. -Привіт! Я Джейкоб.
-Ласкаво просимо. -Дякую.
-Джесіка. -Мік’єл.
-Привіт. -Абхішек.
-Ласкаво просимо в Індію. -Дякую.
-Ласкаво просимо в Індію. -Та я з Банґалору.
Тоді в Раджастхані.
Так. Дякую.
Тож, друзі, я…
Дякую, що приїхали
й погодилися допомогти з цим неймовірним проєктом.
Не повірите, скільки ми вже всього пройшли,
і це так круто, що ви приїхали допомогти.
Дуже дякуємо за таку зустріч. Ми щасливі бути тут із вами.
Отже, де ми його збудуємо?
Перший у Раджастхані скейт-парк буде тут.
-Ми тут змінимо геть усе. -Гайда до роботи.
Чаю, будь ласка.
Чий виклик скинув?
Бгавані-джі.
Тепер, коли вибори на носі, він передумав і хоче приєднатися.
Я знаю, як він допоможе.
ВСЕІНДІЙСЬКИЙ ЧЕМПІОНАТ ЗІ СКЕЙТБОРДИНГУ УПЕРШЕ В ІНДІЇ
Анкуше.
Що?
Чемпіонат зі скейтбордингу.
Ходімо.
Погнали, народ. Хутко.
-Пані Джесіка збирає нас. -Біжімо, швидше.
Привіт!
Ого. Гляньте, як їм класно вдається.
У вас є три місяці на тренування.
Сюди приїдуть скейтери з усієї Індії.
Вам треба підготувати виступ на 45 секунд,
а тобі треба донести це їхньою мовою.
Так.
На змагання з’їдуться скейтери з усієї Індії.
На кожний виступ відведено 45 секунд.
За цей час треба показати якнайбільше трюків.
А що таке «трюки»?
Наприклад, оллі.
Покажіть усі трюки, що знаєте.
А як ми впадемо? Кінець?
Ні, знову стаєте на скейт.
Через 45 секунд пролунає свисток.
Це означає, що час вийшов.
І пам’ятайте: ви отримуєте бали й за те, що каталися до самого кінця.
Зрозуміли?
Ви отримуєте бали за трюки, але також важливі стиль і енергія.
Так?
А тепер вам пора туди — тренуватися.
Ворушіться! По скейтах!
Дай дорогу, убік!
Їм дуже страшно.
Страшно. Але це нічого.
Адже вони в житті не робили нічого подібного.
-Давай. Хочеш спробувати? -Ні, краще ти.
Треба тиснути так сильно, наче хочеш вдавити його в землю,
а потім відпустити.
Даєш йому пролетіти,
а потім різко приземляєшся.
Це — оллі.
-Оллі? -Саме так.
І вершин я сягла,
І себе відшукала,
Щойно ноги мої наче крила злетіли.
Бачили дроп-ін?
І ці правила я не приймаю.
-Так. -Так? Добре.
Своє рішення я не зміню.
Взяти мрію, що для мене відкрилась.
-Ого. -Ого.
Труднощі в житті
Треба вирішувати.
Бо довіра до себе врятує.
Я нікому не дам її вбити.
У радості до неба дотягнусь.
Так, Анкуше!
Наче вітер.
Безстрашний малий.
Відчуття ні на що не схоже.
Я землі ногами торкаюся.
Я шукала відповідь.
Здається, її я знайшла.
Ти зможеш, Прерно.
Неба торкнутись, упасти
Й підвестись.
Як не підеш, то дізнаєшся як,
Варта чого ти.
І час колись прийде, Як сонце засяє.
Здається, ось-ось.
І промені сонця торкнуться мене.
Тобі весело, Кусум?
На крилах здійнялась,
І промені сонця торкнуться мене.
За серцем піду я,
Про страх свій забуду,
Колеса, ви друзі мої!
Діді!
І йде земля кругом, а небо довкола,
Коли я в стрибку цю стіну підкорила.
Вдалося.
Як не спробую,
То як я дізнаюсь,
Що мрію свою вже не треба плекати.
Тож стану я світлом,
Розпалю багаття.
Про страх свій забуду, бо я вільна.
І промені сонця торкнуться мене.
На крилах здійнялась.
-Бувайте. -Бувайте.
-Дякуємо. -Бувайте.
-Бувай, діді. -Бувайте.
Анкуше.
Прокинься.
Як тобі вдалося з’їхати з першого разу? Ти не боявся впасти?
Боявся,
та взяв і з’їхав.
Ми так старанно готуємося до цього змагання.
А тепер вашій увазі — скейтерка номер один у нашому селищі.
Прерна Бгіль.
Сьогодні вона покаже дроп-ін з найвищого місця.
Просто зроби це.
Діді!
Діді.
Ти ціла?
Анкуше, ходи!
Я скоро повернуся.
Тіп’я, зачекай.
Ти щось розбила?
Що ти робиш?
Дай глянути.
Як це сталося?
Просто синець.
Але звідки він у тебе?
Я впала зі скейта.
Ви порушуєте громадський порядок.
Не вплутуйте мою доньку.
Вибачте.
Що сталося?
Чого ви вчите Прерну?
Обманювати та красти?
Поводитися наче хлопчисько?
Не може працювати вдома. Сидить з набряклою стопою.
Напевно, впала під час катання.
Я не знаю. З нею все гаразд?
Гаразд?
Їй пора заміж, а вона катається.
А як щось станеться?
Хто візьме її за дружину з переломами?
Що тут таке?
Геть не розумію, про що це він.
Я не дам їй піти вашим шляхом.
-Жити з чоловіком до шлюбу… -Перепрошую. Як ви смієте?
Пані.
На селі новини ширяться швидко.
Тут вам не місто, а село.
Не наближайтеся до моїх дітей!
Дякую.
Ходи.
-До зустрічі, Анкуше. -Ходи.
Бувай, друже.
Може, він має рацію.
Як мені знати, що для них найкраще?
Я б собі не пробачила, якби з нею щось сталося.
Без травм скейтбордингу не буває.
Знаю, та він був такий розлючений.
Я дійсно тут чужа.
Може, не варто втручатися в їхнє життя?
Щось подібне мало статися.
Вибачте за те, що тато вам наговорив.
Як Прерна?
Їй краще,
але її не пускають гуляти.
Їй заборонено кататися.
Чим катання так тобі подобається?
Не знаю…
просто приємно.
Відчуваю себе на своєму місці.
Це те, що я вмію.
Мене ніхто не контролює, немає правил.
Я наче ширяю в небі.
Прерна прийшла.
Ходи. Чому тебе так довго не було? Що сталося?
Підійдіть.
Ходімо кататися.
Наче доля мене незлюбила,
І надії всі рознесла,
Та тепер я в небі як птаха.
Знаєш, єдиний спосіб подолати страх — відчути його. Глянути йому у вічі.
Я не зможу.
А що, як я знову впаду?
Не стискайте кулаки, Я усім їм іще покажу.
Повір у себе.
Бо тепер я в небі як птаха.
Небагато бажань є в мене.
Хай сповняться на радість мені.
Я скинула кайдани заздрості,
Зробила крок уперед
Бо життя усміхнулось мені.
І свій шлях я тепер прокладаю,
Щоб колеса життя закрутились.
Зробила крок уперед.
Ти мій найкращий друг.
Бо життя усміхнулось мені.
Знаєш, хто ще мої найкращі друзі?
І свій шлях я тепер прокладаю, Щоб колеса життя закрутились.
Діді Джесіка й Субодх.
Я лечу швидше, ніж вітер
І дивуюсь щиро,
Коли бачу, як жила до цього.
Але пташка із клітки злетіла,
Від негоди і страхів втекла.
Й полетіла.
Зробила крок уперед,
Бо життя усміхнулось мені.
І свій шлях я тепер прокладаю,
Щоб колеса життя закрутились.
Зробила крок уперед.
«Нині останній день карнавалу».
«Якщо підеш зі мною, я знатиму, що теж подобаюся тобі».
У всьому селі знають, з ким ти була.
Це ж вища каста брахманів. Нам заборонено з ними спілкуватися.
Так ось що ти ховала.
Яка нахаба.
Мало було пошкодити ногу?
Тату, наступного тижня у мене змагання.
Замовкни!
-Прошу, не треба. -Відійди!
Як не можеш бути нашою гордістю, то хоч не будеш соромом.
Тату…
Пора шукати нареченого. Я більше не хочу відповідати за неї.
А де Ґіллу?
Що ти з нею зробила?
Анкуш її приведе.
Гарна, еге ж?
-Я візьму це. -Добре.
І це…
Добре.
-Буде готово за два дні. -Добре.
Веселіше.
Ходімо.
Діді, якщо він тобі не подобається, не виходь за нього. Кому яке діло?
Зате маєш нове плаття.
Анкуше.
Після вас.
-Усе буде готово за тиждень? -Так, ми встигнемо.
Чаю?
-А що ти вмієш робити? -Кататися.
-Що? -Поратися.
-Порається по дому. -Добре.
-Гарно прибирає. -Добре.
Навіть дуже смачно готує.
Не цурається жодної роботи по дому. У вас не буде підстав нарікати.
Це добре.
-Гарна дівчина. -Так.
Так, поговорімо.
Дівчина нам подобається. А ви подбайте про все інше.
-Ви дійсно будете готові за сім днів? -Усе буде готово, не хвилюйтеся.
Я говорив з начальником, він теж допоможе.
Чому ти раніше не розповіла?
Я поговорю з твоїм батьком.
Ні.
Буде лише гірше, діді.
Він усе продав, щоб його влаштувати.
Але ж це такий важливий крок. Ти впевнена?
Я прийшла попрощатися.
Після весілля я переїду до іншого селища.
Прерно, до чого все це?
Хіба ти не бачиш?
Але ж ти так любиш кататися.
Це вже неважливо.
До чемпіонату ще є час. Ти можеш взяти участь.
У мене весілля того ж дня.
Благаю, іди, Субодху.
Як тебе побачать, буде ґвалт.
Ось, візьміть.
Добре.
Нараяне,
а ти що тут забув?
Це місце не для тебе. Біжи й віддай це Дал-джі.
Він ще не закінчив.
Бхайя, благаю, поквапся.
Треба це туди передати. Мерщій.
Чандо, візьми. Хутко.
Принесу ще один стіс.
Пані та панове,
мешканці Хемпура,
ласкаво просимо
на Всеіндійський чемпіонат зі скейтбордингу!
Прошу гучними оплесками привітати Бгавані-джі,
а також двох наших суддів,
пана Даріуса й пана Еммануеля.
-Ну як, ви готові? -Так!
Так. Ви чудово виступите. Усі ви. Так!
Без подальших зволікань почнімо чемпіонат.
Перша учасниця — гордість Хемпура,
наша місцева скейтерка Ліла!
Ось де ті чотири коробки.
Дай сюди руку.
Мамо, Анкуш казав, що він жує тютюн.
Нічого, скоро звикнеш.
Думаєш, він мені гарна пара?
Твого батька я взагалі до весілля не бачила.
Виходила заміж у твоєму віці.
Я була слабка,
не те, що ти.
Ти про що це?
Коли ти народилася, я мала сильну кровотечу.
Лікар сказав, що в мене слабка матка, і порадив берегтися.
Тому ти народилася на місяць швидше,
але у восьмимісячних дівчаток бойовий дух.
Тому ти вижила.
А з Анкушом ти не була слабка?
Була, але дівчинки недостатньо для повноцінної сім’ї.
Усі хочуть сина.
Крім того, моєї думки не питалися.
У кожного своя доля.
І її не змінити.
А що, як моя доля — скейтбординг?
Яка ти гарна.
А Тіпу показує свій авторський трюк.
Чудово, Тіпу! Молодець!
Він відважно продовжує,
але — от лихо!
На цьому 45 секунд Тіпу минають.
А тепер, у категорії юніорів із Бгіль Басті я представляю
Анкуша!
Привітаймо його.
Здається, він почне трюком на парапеті.
Молодець!
Давай, Анкуше.
У його стилі щось є.
Привітаймо його оплесками. Молодець, Анкуше!
Гарний виступ, Анкуше! Феноменально!
Наш наступний скейтер із Делі…
Рахуле, швидко бери.
Тіпу, ворушись. Погнали. Ми спізнюємося на весілля.
Анкуше, чого ти ще тут бродиш?
Іди одягнися. Мерщій.
Знайшов час кататися.
Усі вже чекають.
Весільний поїзд у дорозі.
Я не хочу бути слабкою, Анкуше.
Я хочу востаннє покататися.
Тіпу, кинь це.
Що?
Ходімо. Розповім діді про план.
Що сталося?
Шивам закриває категорію хлопчиків-юніорів.
Добре, тримай. Заждіть.
Переходимо до дівчат-підлітків.
-У категорії дівчат-підлітків… -Вікраме.
У нашому селищі люблять робити сюрпризи!
Досі першими виходили дівчата,
але цього разу почнемо з хлопців.
Привітайте оплесками категорію хлопців-підлітків.
Рахул!
Він нарізає траєкторію стрімко й зосереджено.
Молодець, Рахуле.
Прекрасний твіст-трюк ногами!
Місцеві скейтери рулять!
Тату, полотно злетіло.
Добре, зайди й потримай тацю.
Ти досі тут?
Усе робиш не так.
-Анкуше, а я тебе шукаю. -Ось, тримай тацю.
Прерно, хутко! Весільний поїзд уже тут.
Діді, як ти вибралася?
-Дівчата ще виступають? -Так, біжи.
Але як ти виступиш у цьому?
Поклич Прерну.
Прерно?
Наша наступна учасниця —
Діпа із Джанвара!
Вітайте її оплесками.
Давай, дівчинко! Порви їх!
Куди це ти?
Ти ба. Міні вдається трюк за трюком.
Цей трюк вражає. Навіть не знаю, як він називається.
Сьогодні наші юні скейтери піймали хвилю. Правда?
Привітаймо її гучними оплесками.
Чудово, Міні. Чудово!
Що може бути краще
за королеву, що вшанувала нас своєю присутністю?
Є й місцеві дівчата.
Гучними оваціями привітаймо нашу королеву.
Вона люб’язно надала землю під скейт-парк.
Її присутність на змаганні зі скейтбордингу — це честь для Хемпура.
Щиро вітаємо тут, Ваша Високосте.
Прошу гучні аплодисменти.
Наша наступна учасниця…
Ось. Бери моє взуття.
Остання учасниця серед дівчат-підлітків,
а також єдина учасниця в цій категорії від нашого селища,
наша люба Прерна!
Привітаймо Прерну.
Вона так легко виконує слайд Берта.
Їй треба протриматися на скейті ще 15 секунд.
Хвилинку.
Здається, Прерна прямує до велетенської чаші.
Сміливіше.
Давай, Прерно.
Молодчина!
Перш ніж оголосити переможців,
дозвольте зазначити,
що я вперше за довгий час бачу таку радість у селищі.
Якщо ми дамо дітям хоч одну можливість,
то колись серед них може виявитися чемпіон світу.
Але чемпіон — це не просто переможець.
Чемпіон — той, хто демонструє відвагу, захоплення й рішучість
і не пасує перед труднощами.
Тобі класно вдався дроп-ін. Ходімо.
І сьогодні в одній людині я побачила цю відвагу й рішучість.
Хочу вручити їй особливу нагороду.
Вибач, тату.
Прерно Бгіль.
Підійди до трибуни.
Не хвилюйся, підходь.
Іди.
Кросівки!
Червоного кольору!
ДЛЯ ФІЛЬМУ ЗА 45 ДНІВ БУЛО СТВОРЕНО СКЕЙТ-ПАРК «ДЕЗЕРТ-ДОЛФІН».
СЬОГОДНІ ЦЕ ГРОМАДСЬКИЙ СКЕЙТ-ПАРК, ДЕ ДІВЧАТА НЕ БОЯТЬСЯ МРІЯТИ.
ЦЕ ПЕРШИЙ У РАДЖАСТХАНІ Й ОДИН З НАЙБІЛЬШИХ В ІНДІЇ СКЕЙТ-ПАРКІВ,
ДЕ ЩОДНЯ КАТАЮТЬСЯ СОТНІ МІСЦЕВИХ ДІТЛАХІВ.
Переклад субтитрів: Шивангі Міттал, Маркіян Плесак