Downloaded from YTS.MX
Nej, nej.
Kom nu, tio sekunder.
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Kom nu. -Jag kan inte.
-Hur mår du? -Dåligt.
-Varför? -Jag är rädd.
-Men det är ju din andra Netflix-special. -Jag vill inte.
Jag är rädd. Det är för svårt.
Nej då, seså.
EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Det kommer gå fint.
-Fokusera. -Ja.
Minns du vad du sa till Bianca när hon började gymnasiet?
-Att det var värdelöst. -Nej, det andra.
-Att hon borde skolka. -Nej!
Hon vägrade gå in. Du tittade på henne och sa:
"Bianqui, mod är inte frånvaro av rädsla. Mod är att våga fast man är rädd."
Det sa jag inte. Jag tror inte ens på det själv.
Andas bara.
Det är för svårt.
De har redan betalat.
Vi har skrivit på kontraktet.
Räkna till tre.
Ett…
-Två… -Sätt igång.
Det är ju ingen här.
Fan också.
Okej.
Jag kan måla upp tusen bilder av vad ensamhet är för mig.
Ett barn i ett köpcentrum som har tappat bort sina föräldrar.
Han är alldeles rådlös.
En beduin i Sahara, med bara sanden och solen till sällskap.
En segelbåt som kapsejsar på havet.
Så ensam.
Ett barn i segelbåten, omgivet av sand,
och med en beduin i styrhytten.
Men vad är ensamhet för en komiker?
Ensamhet är det här. En helt tom teater.
En av Buenos Aires främsta scener, 1 300 platser, inte en käft.
Tomt. På grund av pandemin.
Bara kamerorna.
Det kommer att förekomma inspelade skratt. Inspelade skratt.
Hoppas era egna skratt överröstar dem.
Inspelade skratt är som homeopatisk medicin.
Det får det åtminstone att kännas bättre.
Ni vet inte hur det är här. Det är kallt. Det blåser.
Jag borde vara van. Jag föddes i Bahía Blanca.
Omkring 437 km från huvudstaden, där vi är nu.
Vid havet. Det är kallt. Det blåser. Det börjar blåsa utan förvarning.
Man får ändra sina planer.
Vi är vana att streta fram i 45° lutning för att inte blåsa omkull.
Min släkt är basker och italienare, väldigt passionerade.
Nätt och jämnt medelklass.
Nedre fjärdedelen. Hade inte ett ruttet lingon.
På somrarna var vi i Monte Hermoso.
Eftersom det låg nära och var billigt.
Hela familjen åkte till Monte Hermoso.
Vart? Till stranden, ingen annanstans. Bara stranden.
Vi hade inte råd att gå ut och äta eller köpa glass.
Glassförsäljarna såg hur fattiga vi var, och försökte inte ens sälja nåt.
"Jag har isglass, chok…
Glass!"
De visste att det bara var slöseri med energi.
Jag älskade kvällarna i Monte.
Vi gick till arkaden.
Ett hörn, och några ungar som spelade tv-spel,
Jag spelade Daytona.
Jag tog ratten och startade.
Kraschade i första gathörnet.
"Va? Jag svängde ju!"
Jag började om.
Samma gathörn, pang, krasch. "Mamma!"
Började om. Samma hörn. Kraschade.
"Lägg i mynt."
Jag kollade på de andra.
De spelade Whack-A-Mole. Man drämmer till mullvadar.
Ju fler mullvadar man slår till,
desto fler biljetter fick man,
och när man hade 2 000 kunde man köpa en klubba.
Jag väntade 20 minuter på en mullvad.
"Den är trasig, mamma." "Nej, det är inte mullvadssäsong nu."
"De lurar oss, Manuel."
Manuel var min bror. "Vi saknar en pollett."
Jag genomskådade mina föräldrar efter masken.
Det var en glasfibermask med koreansk musik.
Man sitter här, och masken ringlar sig till koreansk musik.
och föräldrarna väntar.
För mig var det tvärtom. Jag satte mig och mina föräldrar gjorde så här.
De skämdes över att vara panka.
Vi flyttade vartannat år. När hyreskontraktet gick ut.
Vi måste hitta ett nytt hus.
Ibland ett billigare hus.
Jag vet inte varför de skämdes, men det gjorde de.
De försökte mörka att vi hade flyttat.
De gjorde en smart sak.
De inredde det nya huset exakt likadant.
"Jag vet att vi har flyttat, pappa. Jag skulle gå över till min kompis Martin.
En gammal gubbe öppnade dörren.
Vi har flyttat. Eller också röker Martin crack,
för han var okej igår."
Efter att ha flyttat så mycket fick jag en väldigt mesig personlighet.
Från början var jag väldigt modig, men det var så mycket nya ljud i varje hus
så jag började tro på spöken. Jag gillar fortfarande inte skräckfilmer.
Inga skräckfilmer för mig.
Inga monsterfilmer.
De ger mig mardrömmar.
Möjligen Monsters, Inc. isåfall.
Min tjej Fernanda ville se The Nun. En ny skräckfilm.
En satanisk nunna som dödar alla. "Nej, det är för läskigt."
"Kom igen, vi kan väl se den." "Jag vill inte."
-"Vi ser The Nun, det är en dejt." -"Jag vill inte."
Jag bestämde mig för att se trailern åtminstone.
Jag sätter på den.
"En nunna i ett kapell…"
Jag blev jätterädd. Jag stängde av. Jag gillar inte skräck.
De talar ännu om Stranger Things. "Du måste se det…"
Nej. Jag får mardrömmar.
"Se det."
Stora reklamplakat vid vägen. Stranger Things.
"Se det, en skallig tjej kan byta tv-kanal telepatiskt."
Jag vägrar se det.
De tjatade tills jag tänkte: "Jag måste se det."
Jag sa till min dotter: "Vi tittar på Stranger Things."
"Det är läskigt." "Kom igen."
"Jag får mardrömmar." "Äsch, kom igen." "Pappa, det är läskigt."
"I det här huset är det jag som bestämmer."
Jag satte på Stranger Things.
Vi klarade bara ett avsnitt. I dagsljus.
På kvällen: "Det är inte på riktigt, bara en tv-serie."
Bianca lyckades lugna mig. Jag gillar inte skräckfilmer.
Jag tänkte på min pappa.
Han var väldigt intensiv av sig.
Farsan är intensiv och ängslig.
En instabil kombination. Besvärligt.
Han är jobbig. Väldigt intensiv.
Han brukar ställa en fråga
och svara själv. "Hur mår du? Bra, verkar det som."
Bättre än igår. Jag såg videon. Mår Bianca bra? Ja, så klart.
Kommer Serendipia på Netflix?
Du måste ha med hornet.
Folk älskar det. Det är toppen.
Ska Bianca bli läkare?"
"Hon är 14, pappa! Sluta."
Man får inte en syl i vädret.
Han tar på sig skorna före strumporna.
Han snyter sig så kraftfullt att man blir orolig för
att han ska få en hjärnblödning.
Ena benet kastas bakåt av stöten.
Han är för intensiv.
När pappa äter glass…
Hans hjärna fryser. Mamma måste komma med en varm handduk.
Han är så intensiv.
På grillfester brukar jag berätta
en historia om honom…
Ska jag berätta den?
Ja. Den är kort.
Jag avviker från manus nu.
Pappa håller på med keramik.
Han gillar att jobba i trä och jag har fått saker av honom.
Jag hälsade på i Bahía Blanca.
Jag drack mate med mamma och pappa sa:
"Kom hit, Agustín.
Seså, kom hit."
"Vad är det, pappa?"
"Hör på. Vet du vad?"
"Inte så fort."
"Lyssna nu… Jag har ont om idéer för min keramik.
Du är artist…
Jag läste att artister har nåt som gör dem mer fantasifulla.
-Har du det?" -"Jag fattar inte."
"Vad som helst." "Pappa?
Frågar du…
Frågar du om jag har marijuana?"
"Nej! Mamma kan höra!"
"Mamma röker med sin kompisar, pappa.
Be mig inte om olagliga saker. Jag röker inte."
Det är faktiskt sant.
Dessutom är jag rätt så känd.
Jag måste vara en förebild. Jag har inget, jag lovar.
"Pappa, Ruter kom idag…
Han är en gammal kompis till mig.
Han gör experiment i sin trädgård.
Han korsar olika växter med varann.
Han råkade så lite fågelfrö och nu har han massor av marijuana.
Alla olika strains:
kryptonit, mandurria, somba, teque, puppy, rusca.
Du blir superhög."
"Jag fick en burk, pappa.
Ta det försiktigt.
Ta bara ett bloss.
Det är som att fiska. Vänta på napp.
Var försiktig. Du är så intensiv."
"Nej, vad…" "Snälla pappa."
Jag ger honom burken och åker hem.
Senare var jag i Córdoba, vår huvudstad.
Jag gjorde en dubbelföreställning.
I pausen kollade jag min mobil i omklädningsrummet.
Tolv missade samtal från min bror i USA, 14 missade samtal från mamma.
Jag förstod genast att pappa hade dött.
Annars hade han också ringt.
Jag ringde min bror och tänkte:
"Fick jag säga allt jag ville? Fick jag ta farväl?"
"Vad har hänt?"
"Ring mamma. Pappa har blivit galen."
"Vad händer, mamma?"
"Vad gav du din far? Han är hög."
Herregud.
I bakgrunden hörde jag: "Legalisera marijuana!"
Han sprang runt där.
"Lugn, mamma." "Augustin, ska jag ringa larmcentralen?"
"Nej, vi åker dit för innehav.
Jag måste tänka på Bianca. Lugna dig."
"Men din far, då?"
"Frisk luft." "Han vägrar."
"Släng ut en kaka.
När han är ute, kan du spola av honom med trädgårdsslangen.
Sen ger du honom choklad eller nåt.
Killarna i bandet talade om för mig att socker bryter ner THC.
Vi ses."
Det är så intensiv pappa är. Så jobbig.
En gång…
En gång flyttade vi och det nya huset var mindre.
Pappa sa: "Det fattas ett rum." "Pappa, du har redan sett det."
"Men det fattas ett rum."
"Vi kan inte göra ett till." "I ljusbrunnen. Jag river en vägg.
Plåt, fönster och en fläkt, en dator, tavlor, så har vi ett nytt rum."
"Du kan inte göra ett nytt rum i ljusbrunnen."
"Inte det?" Han ger sig på väggen…
River den, smäller upp en bjälke och plåt. Ett nytt rum…på fem timmar.
Jättefint. Elektricitet, lampor, allt perfekt.
Och mamma hejar som vanligt på
med en kopp mate i handen:
"Roberto, du är en idiot.
Vi flyttar snart igen. Det är bortkastade pengar."
Köket är mindre
Badrummet är större
Jag är inget utan borgensman
Och alla dörrvakter heter Ramón
Vartannat år Sjunger jag denna låt för honom
Kom och ät middag, men kom tidigt
Jag hittar inget, allt är nerpackat
Från bottenvåningen Flyttade jag till 6B
Jag hittar inte nyckeln Eller så rör jag ihop det
En månadshyra i deposition
En eller två eller tre I förmedlingsavgift
Hoppas den ligger i ett fint område
Jag kan inte tänka mig att bo här
Nej, nej
Jag tror inte på runor
Jag tror inte heller på tarot
Mitt kinesiska stjärntecken
Är Hyresgästen
Munspelet.
Jag hade ett… Det finns en låda med munspel,
en bandspelare, en VHS…
Hittade ni…? Jag satte på en etikett.
Fan också.
Jag reser lätt Fri som vinden
Jag har ingen lägenhet
En ukulele, sängen och garderoben
Vartannat år måste jag flytta
Jag tål inte min granne
Vi pratar inte, det handlar om hud
Jag hatar hennes fula lilla hund
Hon hatar mig för att jag röker gräs
Det är pappa! Inte jag!
Jag tror inte på runor
Nej
Jag tror inte heller på tarot
Mitt kinesiska stjärntecken
Är Hyresgästen
Jag gillar Broadway-slutet med en låtsashatt.
"Om man ska flytta med leksaker
måste de vara små och bärbara och få plats i en låda."
Det sa mina föräldrar. Jag var nöjd med mina två leksaker.
Jag hade en vit ninja och Rambo.
Minns ni Rambo?
De var toppen. Jag hade en…
En Rambo med smala jeans.
Såna som inte existerade då.
Rambo hade tjocka ben och ett rejält skrev.
"Läget, Rambo? Tränar du mycket?"
Biffiga armar, bandana, svettig och långhårig.
Min fina Rambo.
En lång kniv i fodral.
Som en extra penis eller nåt.
Jag tänkte: "Kom, Rambo."
"Jag ska döda dig" säger ninjan.
"Jag ska slakta dig." "Heja!"
De brukade pussas.
Med dockorna alltså.
Brukade inte ni leka det?
Lederna kunde böjas i olika positioner. Kama… 69? Ingen?
Nej?
Nej…
Har du aldrig haft en Rambo i röven? När du var sex eller sju?
Det har jag. Det var…
Jag utforskade saker med dockor.
Jag var besatt av dockor och sex.
Jag tog med Rambo överallt.
Min kusin Paula hade det bättre ställt ekonomiskt.
Hon hade ett fantastiskt dockskåp.
Och 14 dockor.
Jag gick till Paula för att leka.
Jag lämnade Rambo där.
"Detta blir inte vackert" tänkte jag.
Sen hade Rambo fått makeup.
"Bra! Progressivt." Jag tog tillbaka honom.
Varken Rambo, dockorna eller ninjan var lika viktiga
som att få det jag önskade mig mest.
Jag fick det inte.
Bara en enkel leksak. Jag ville inte ha nåt annat.
Inget kalas. Jag kan fasta i en vecka. Jag ville ha…
En leksakslastbil, en okrossbar lastbil.
Den var gjord av samma material som stridsvagnar i USA.
En okrossbar lastbil.
"Mamma, köp lastbilen. Jag ber inte om nåt mer.
Köp lastbilen. Lastbilen.
Lastbilen…"
De köpte den inte.
Men jag var en smart sexåring.
"Jag ska själv skaffa en okrossbar lastbil."
Jag tog penna och papper och skrev:
"Kära tomten,
i jul vill jag hemskt gärna ha en lastbil av okrossbar plast."
Hälsningar, Agustín Aristarán.
PS. Vi har flyttat tre gånger i år.
Så kolla att det är rätt hus.
Hälsningar, Agustín Aristarán igen."
Jag ritade en julgran,
lite julmat och cider,
och en massa snö som vi alltid får i Argentina.
Jag skickade brevet 22 augusti.
Jag var lite orolig. Jag väntade.
Väntade i vardagsrummet där vi brukade ha julgranen.
Två dar senare sa mamma:
"Augustín, din far och jag
tror att den okrossbara lastbilen är lite för dyr för jultomten."
"Era jävlar.
Läser ni min post?"
Jag skrev ett till brev. "Kära tomten,
Eftersom posthemligheten inte respekteras i mitt hem
sänder jag detta brev på ett annat sätt.
Känner du Mariano Brancamonte, min skolkamrat?
Blond, ser dum ut, sitter bakom mig?
Förra året var han hemsk.
Ändå gav du honom en 18-växlad MTB.
Medan jag, som uppfört mig oklanderligt, fick Hulken-såpbubblor.
Jag hatar dig, tomten.
I år förväntar jag mig en okrossbar plastlastbil,
annars tuttar jag eld på din släde, dina renar
och allt ditt andra skräp.
Skitstövel.
Hälsningar, Agustín Aristarán."
Jag skickade brevet.
På julafton vaknade jag, lite orolig.
"Mamma, när kommer tomten?
Tomten ska komma ikväll.
När kommer han? Var är pappa?
Äter han glass? Pappa!"
"Vad?"
"Sluta äta glass, pappa!
Vi måste få tomten att komma hit.
Vi sätter ut jordnötter."
"Cidern är varm."
"Ställ den i frysen! I frysen!" "Fortfarande varm!"
"Stäng dörren!"
"Pappa, köpte du smällare?"
"Ja, titta."
"När kommer tomten?" "Midnatt. Det är snart."
Där var den.
Julklappen jag väntat på.
Den okrossbara lastbilen!
Jag trodde att den var större.
Är det möjligt? Det var konstigt.
Tomtens handstil liknar mammas.
Jag öppnade paketet som en strippa.
En trollerilåda?
Tomten… Är du analfabet eller bara dum?
Jag skrev ju "okrossbar lastbil".
Jag vill inte bli trollkonstnär. Jag vill köra sopbil.
TROLLERIFÖRESTÄLLNING
"Bli trollkonstnär.
Anvisningar. Trolla bort ett ägg i den röda koppen.
Ta den röda koppen och titta på publiken."
Det är ingen här.
"Öppna koppen, den innehåller ett ägg.
Ta upp ägget och visa den tomma koppen.
Sätt på locket och placera ägget i din högra ficka.
Se på publiken… Fortfarande ingen.
"Knäpp med fingrarna och säg de magiska orden.
'Abraka…" Dra åt skogen, tomten.
"Ägget har nu försvunnit från fickan
och finns i…" Nämen!
Nej!
Kommer fram, försvinner.
Lång mustasch, kort mustasch
Var är ägget? Här är det
I handen och nu borta
Var är det? Här är det
Ha det i handen, kasta det Nu är det i min näsa
Och helt plötsligt i Bahía Blanca, vid sex års ålder,
föddes en trollkonstnär…
Rada, hej!
Vilket trolleri.
Tack för applåderna.
Jag känner applåderna.
Jag var tokig i trolleri.
Titta när näsduken försvinner.
Du såg den komma, Pupi.
Vilket trolleri.
När en släkting hälsade på, vad gjorde Agus?
Gav dem en trolleriföreställning.
Plötsligt slutade släktingarna att komma.
Jag var besatt av magi.
Duva, näsduk, mynt, grejer,
cigarrer som kom fram och försvann.
En släkting kom alltid. Mormor kom på mate.
"Mormor, jag har en kortkonst.
Jag har övat. Du kommer inte att tro det.
Titta på korten, mormor." Jag blandar korten.
Och blandar.
"Ta vilket kort som helst.
Lägg det på minnet. Sätt tillbaka det."
Jag blandar igen, och igen.
Ett kort flyger iväg.
Jag tar upp det, kastar det och fångar det.
"Mormor, ditt kort."
"Jag har glömt." Fan också.
Käring! Kunde du inte säga klöver 7?
Ruter 8, Stenbocken 4, Batman 5.
Vem bryr sig?
Jag var tokig i trolleri.
Jag trollade hela dagarna.
I skolan, hos en kompis,
när jag spelade fotboll.
Även som tonåring på fester trollade jag. "Vad vill ni ha?"
"Ruter 4!" sa jag. "Dra åt helvete."
Jag hade dille på trollkonster.
Min kompis Gonzalo sa:
"Rada, du gör ju bara trollkonster."
"Trollkonster!" sa jag. "En näsduk!"
En bur, en varmvattenberedare. Jag var oregerlig.
"Gör du inget annat?" "Trollkonster!"
"Gillar du inte tjejer? Vill du inte ha sex?"
"Du har rätt."
Jag blev inte av med oskulden. Det måste man ju vid 17.
Det står på Wikipedia!
"Pappa!"
"Vad? Vad är det? "
"Pappa, jag behöver ett gott råd.
Jag är fortfarande oskuld. Jag behöver hjälp.
Jag vill göra det."
"Vad? Har du inte gjort det än? Det är enkelt.
Prata med en tjej eller kille. Det du föredrar. Drick vin och kela…
Förlåt, grabben.
Jag är ofin, förlåt.
Jag trodde att du var din bror. Du är den yngre, va?
Glöm det. Trollkarlar får inte ligga."
Pappa hade rätt.
Trollkarlar får inte ligga. Vissa säger att trollkarlar alltid…
Nej.
Inte en chans.
Det finns två yrken.
Enligt WHO har två yrken ingen chans att få ligga.
Trollkonstnärer, för vi är idioter som gör fåniga saker.
Och schackspelare, för de ansamlar mycket rövsvett.
Det är imponerande. Så vi har ingen chans.
Hör på. Om jag säger "trollkonstnär", vad tänker ni på?
En Las Vegas-artist i full glans.
Hårgelé, håret rakt upp.
Ett skärpspänne med fyra ess,
blanka svarta kläder,
två pantrar, vindmaskiner,
Las Vegas-musik.
Imponerande.
Assistenten kommer alltid in efter trollkonstnären.
Könsdiskriminering.
Skitstövlar, idioter och mansgrisar.
Tjejen skuttar in i en så här stor låda.
Stackare.
Hon pressar in sig där. Han tar upp ett spjut.
Han kör in spjutet.
Tar ett till.
Han misshandlar henne på olika sätt.
Hon kommer ut i en ny dräkt. Vem får applåder?
Trollkonstnären.
Inte en chans att få ligga där.
Om du fikar med en trollkonstnär, lyssna på detta.
Du frågar: "Vad gör du?" "Jag är trollkonstnär."
Säg aldrig: "Nämen! Är det sant?"
För det kommer att sätta igång
en massa dumheter som han inte kan hålla inne med.
"Visste du inte det? Snälla, titta här.
Jag har din sked här. Nu är den borta. Var är den? Inte här.
Här är den. Du gillade det. Jag har mer.
I handen. Borta.
Var är den? Här?
Nej, här, i ditt öra. Så där!"
Latte i örat. Det är obekvämt.
Men föreställ er
att ni gillar honom,
eller saknar sällskap,
så ni går med honom till nåt mysigare ställe.
Dämpad belysning. Nån annan musik.
Det här kommer att hända.
"Titta, kondomer i olika färger.
Blanda, blanda.
Ta vilken du vill, mormor…
…tjejen.
Ta en. Lägg den på minnet.
Jag öppnar den. Vill du ha en hund? Här.
Vill du ha en duva? Titta här.
En duva.
Nåt mer komplicerat? Jag ser att du gillar det.
Den här är mest komplicerad. Nej, gå inte.
Jag vill ligga. Förlåt. Jag ska inte trolla mer.
Astronaut, brandman
YouTuber, sjöman
Ingen vill bli trollkonstnär
Vi behöver kirurger och massor av ingenjörer
Ingen vill bli trollkonstnär
Min pappa sa det, och han känner mig
Bli inte trollkonstnär
Trollkonstnärer får inte ligga
Och det kommer de aldrig att få
Det kommer de aldrig att få
Jag har en sjukdom
Som är värre än mässling
En förbannelse som dödar mig Och inte förs vidare
Här uppe är jag kanske bäst
Men jag kommer aldrig att få ligga
På grund av trollkonster
För trollkonstnärer får inte ligga
Trollkonstnärer får inte ligga
Nej
Trollkonstnärer får inte ligga
För trollkonstnärer får inte ligga
Och det kommer de aldrig att få
Två saker.
Jag missade ljuset.
Tre saker. Du glömde öppna locket, det är då jag försvinner.
Och jag mosade testiklarna.
Jag mosade testiklarna.
Dra åt helvete.
Jag blev så ivrig.
Vanligen brukar jag skydda dem.
När jag var 17 hände nåt som jag inte kan glömma.
Jag får kalla kårar.
Så, det var bättre.
Att klämma testiklarna är obeskrivligt.
Jag var 17 år
när det hände.
Jag duschade, som vanligt naken.
Jag tar tvålen, tittar ner och säger: "Vad? Hur hände detta?"
Den ena av testiklarna
var märkbart större.
Inte längre.
98 % av männen har en som är längre än den andra.
I det här fallet var den mycket större. Tänk er en mandarin,
så stor var den.
När jag var 17 kunde man inte bara googla:
"Testikel mandarin-storlek."
Jag gick till pappa. "Pappa." "Vad är det?"
"Vi måste prata om ditt glassberoende.
Min ena testikel är enorm.
"Vad snackar du om? Får jag se."
Jag visar honom.
Pappa ropar: "Inés!" "Nej! Det här är inget för kvinnor.
Ta mig till en testikolog!"
Vi gick till testikologen.
"Hur står det till, doktorn?"
"Vad är det?" frågar han.
"En konstig sak hände.
Jag skulle duscha och såg att en av mina testiklar är mycket större. "
"Lugn. Det är väldigt normalt.
En testikel svullnar alltid mellan 17 och 18.
Det går över. Det är hormonellt."
"Du förstår inte. Den är mycket större."
"Du underskattar mig.
Jag vet vad jag pratar om.
En testikel sväller, sen går det ner."
"Den är som en mandarin, doktorn." "Förlåt?"
"Mandarin."
"Orange?" "Lite."
"Skrynklig?" "Kanske."
"Kärnor?"
"Jag vet inte, den ser ut som en mandarin."
"Visa mig." Jag visar.
"Stanna här. Klä av dig."
Han hämtar en pall.
Pallen som alla urologer
som certifierats av Urologi-kollegiet
köper på Urologists-R-Us,
i Warnes 743.
I Buenos Aires. I Mexiko vet jag inte.
"Ta av dig kläderna!"
"Strumporna också, tack!"
Han tar på sig handskar.
"Slappna av, Fabián." "Jag heter inte Fabián."
"Nej, jag heter Fabián och jag känner mig själv."
Han tar tag i mina testiklar. Åh, nej!
Han klämmer lite på varje testikel.
Det känns mer i den ena.
"Spänn musklerna lite.
Lite mer.
Lite till."
Han antecknar.
"Inflammerad testikel. Patient, Agustín Aristarán.
Höger testikel 120 bar.
Vänster 177 bar."
Han lyfter min friska testikel och utan förvarning…
"Testikulär oscillometri: oroväckande."
Sen hände nåt konstigt.
Mycket konstigt. "Testikulär oscillometri: oroväckande."
Lyssna, för det blir konstigt.
Verkligen konstigt.
Han tar mina testiklar, tittar inte på dem,
och verkar ta telepatisk kontakt med dem.
"Håller han på med tankeöverföring?"
Jag är 17, och en gammal gubbe kommunicerar telepatiskt
med mina testiklar. Jag fattar ingenting.
Jag ropade på pappa. Jag förstod ingenting.
Sen börjar han prata med mina testiklar.
"Hur är läget?" "Bra. Du, då?"
"Bra."
Jag talar inte testikliska.
Sen sätter han igång att…
…inte smeka dem,
men flytta runt dem som kastanjetter.
Så här.
Vad är det för fel?
Vad är det för fel på kulorna?
Vad är det för fel på kulorna
Som ser ut som en mandarin?
Vad är det för fel?
Vad är det för fel på kulorna?
Vad är det för fel på kulorna
Som ser ut som en mandarin?
Graciela, kom hit, ta ett foto.
Detta är ett skolexempel.
Det här är bra för vår forskning. Ta en bild!
De ser ut som en mandarin
Kyssen kanske inte hände.
Jag var i chock.
Jag börjar klä på mig och han säger:
"Klä inte på dig."
"Är det nåt mer?" "Slappna av."
"Börja springa."
"Vad?" "Börja springa."
"Ska jag?" "Börja springa."
"Om du dämpar ljuset och hämtar whisky…"
"Börja springa." Jag gör det.
"Skyl dig inte." "Nej."
Han fotograferade och antecknade.
"Stanna och hoppa." Jag hoppar.
Jag insåg, eftersom jag försökte att inte tänka på vad som pågick,
att människokroppen är en perfekt maskin som konstruerats av utomjordingar.
Otroligt.
Jag insåg orsaken till det jag nämnde,
att en testikel är längre än den andra.
Varför?
Om de var lika långa,
tänk er en neandertalare,
som går ut på jakt och jagar en panter i djungeln.
Kläder har inte uppfunnits ännu.
Han springer, och hoppar kanske.
Om de är lika långa, händer detta.
De slår ihop som kastanjetter.
Men en är längre, så det gör de inte.
Människokroppen är perfekt.
Jag hoppar och tänker mig att jag jagar en panter,
och han säger: "Vi måste operera.
Du har allting. Vilket elände.
Vattenbråck, pungåderbråck,
förhudsförträngning och dubbelt ljumskbråck.
Men för i…
En vecka senare opererades jag. De gjorde…vad de kunde.
Sen tråcklade de ihop allting.
Innan jag blev utskriven sa han:
"Läkningen tar omkring ett halvår.
Du måste vara sexuellt avhållsam tills…
Javisst ja, du är trollkonstnär."
Med mina nyopererade kulor, och som trollkonstnär,
hade jag inget sexliv så jag fokuserade på trollkonsterna.
Jag tjänade lite småpengar på barnkalas,
sen blev det en skola och sen ett dagis.
Sen en quinceañera, ett bröllop,
nåt på ett företag, jag drog in pengar.
Allt under bordet. Inga kvitton. Jag var minderårig
utan utgifter.
En kompis sa: "Vi köper öl."
"Här. Rada bjuder. Nåt mer? Choklad? Jag bjuder."
Som enda trollkarl i Bahía Blanca var jag poppis.
Vi jagade bort konkurrenterna. Mina vänner spöade dem.
"Vill du känna på denna?"
Vi dödade kaniner, rörde ihop kort. "Försök hitta klöver 7.
Stick härifrån, pucko."
Jag fortsatte och fick bättre betalt.
Jag flyttade till Buenos Aires. Det var tufft men det blev bättre.
Barnkalas, vuxenkalas. Jag blev igenkänd av andra trollkonstnärer.
Jag blev respekterad.
"Rada." "Ja." Och så.
Chile, Uruguay, Mexiko, Colombia. Jag drog in en massa dollar.
Jag hade allt här.
Vill du ha dollar? Varsågod.
Allt svart fortfarande.
Allt gick bra,
Jag tjänade bra och mådde bra, men det var nåt…
…som inte…
Det kändes inte rätt.
Det var nåt i bröstet
som…
Doktorn,
Jag mår…
Jag mår inte bra, doktorn.
Allt är okej, men plötsligt…
…börjar jag gråta.
Jag vet inte om det…
Jag vet inte om…
Jag vet inte… Förlåt, jag kan inte prata.
Ett ögonblick.
Det går över.
Jag vet inte om det finns nåt namn för detta.
Ni har ju studerat detta, men ibland på gatan…
Allt är som det ska.
Mitt liv är okej.
Jag har förverkligat mina drömmar.
Jag gör det jag älskar.
Allt som serierna påstod skulle hända har hänt. Det är okej.
Ibland på gatan när jag ser en hund bajsa börjar jag gråta.
Jag är så labil.
Jag har jobb,
jag tjänar pengar,
mina kollegor berömmer mig. De uppmuntrar mig.
Men jag kan inte njuta. Se på mig.
Jag känner pressen att tjäna mer pengar.
Jag drogs med i hetsen…
Pengar, pengar, pengar.
"Vad vill du ha, en pool, en yacht?" Var skulle jag ha en yacht?
Var?
Jag känner…
Känner ni prins Charles? Stackare, har ni sett honom?
Alltid när han är i bild verkar han så hjälplös.
Han är helt borta.
De säger åt honom vad han ska göra.
Hela tiden.
Det är som att nån säger åt mig vad jag ska göra.
De säger hur han ska klä sig.
Vem säger det till dig, Agustín? Varför känner du så här?
Min pappa, doktorn.
Eller hur?
Vad tror ni, doktorn?
Var trollerilådan från tomten gratis?
De såg till att jag blev trollkonstnär.
Vad behöver världen? Trolleri.
Skaffa ett jobb, tjäna pengar. Det är uppenbart.
Förlåt att jag säger det här, Agustín…
Men…
Ingen vill att deras barn ska bli trollkonstnär.
Åh, doktorn…
Ni säger som det är.
Ni har rätt.
Jag är en idiot, doktorn.
En riktig idiot.
Vilken idiot jag är.
Förlåt, jag…
Varför antecknar ni inte?
Agustín Aristarán är en idiot. Det är diagnosen.
Så är det.
Jag vill inte ha den, för vad har jag gjort?
Jobbat häcken av mig.
Jag vill ha nån som säger vad jag ska göra hela tiden.
Det vill jag inte.
Ge mig medicin, jag vet inte vad jag ska göra.
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill inte vara mer än du
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill välja vem jag ska vara
Goddag doktorn. Jag började ta pillren förra veckan.
Alla de tre olika pillren!
Åh, doktorn!
Det på morgonen ger mig sån energi!
Åh, doktorn.
När mobilen behöver laddas behöver jag bara stå bredvid den.
Så mycket energi.
När jag går upp: Max 24º, minst 21º.
Åh, doktorn.
Fåglarna sjunger och allt är bra.
När jag tar eftermiddagspillret
mår jag bra, men plötsligt…
…fastnar jag lite.
Men när jag tar kvällspillret… Åh, doktorn,
Kvällspillret, doktorn…
Åh, doktorn, kvällspillret, doktorn.
Åh, doktorn!
Nästa dag är jag så här…
Helt medicinerad,
när jag tittar åt sidan ser jag Rambo.
"Hej, Rambo. Hur mår du? "
Jag klappade Rambo, doktorn.
"Vad vill du, Pupi?"
Varför tar jag inte pillret varje dag?
Jag mår bra. Hur ser jag ut?
Jag mår bra, va?
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill inte vara mer än du
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill välja vem jag ska vara
Doktorn, pillren hjälper. Det går bra nu.
Det här hände häromdan.
Jag gick till den japanska kemtvätten.
Hämtade min trollkarlskostym.
"Är den ren? Jag betalar nästa vecka."
Vi är kompisar.
Tror du inte han har blandat ihop kostymerna?
Han gav mig en som var helt vit.
Byxor, jacka, fluga, allt vitt, så pinsamt.
Jag hade inget val men publiken skrattade åt mig.
"Ursäkta. Vitt är faktiskt inne igen!"
"Jag ser ut som en topz."
Efter föreställningen kom en tjej fram.
"Hej. Har du isglass eller chokladglass?"
Wow!
Min tjej. Vi har dejtat i tio dagar. Vad tror ni?
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill inte vara mer än du.
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill välja vem jag ska vara
Jag återvände till kemtvätten,
två veckor senare.
Ska jag slå dig eller krama dig?
Du förändrade mitt liv.
Tack vare kostymen träffade jag en tjej och nu bor vi ihop."
Gissa vad han sa?
Han sa en sak till mig.
Han tittade på mig och sa:
Talar ni japanska? Inte jag heller. Jag tror att det betyder:
"Ibland ger livet en citroner."
Jag var mållös, doktorn.
Kostymen, pillren, kemtvättsinnehavaren.
Jag friskförklarar mig själv. Inga fler piller.
Ni, Freud och Deleuze kan dra åt skogen, jag tar inget mer, jag är fri.
Inget binder mig, jag har en flickvän.
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill inte vara mer än du
Jag vill inte vara Charles, nej
Jag vill välja…
Hej, älskling.
Ja, jag sjöng. Jag är lycklig. Jag sjöng. Vad har hänt?
Jag tackade nej till fler piller.
Vad?
Positivt?
Två månader? Jävlar…
Posi…
Men positivt är alltid bra, eller hur?
Hur gick det till?
Javisst, absolut.
Jag minns tydligt.
Ja, älskling.
Nej, jag bara sjöng, jag väntade mig inte…
Min mobil förvarnade inte om en livsomvälvande nyhet.
Ja.
Jag kommer, älskling. Jag var tvungen att sätta mig.
Ja.
Jag kommer.
Jag går tillbaka till doktorn och får piller.
Jag kommer om två månader.
Ja, ja…
Hej då. Pussa magen från mig.
Ja, det är konstigt.
Hej då.
Det är kallt.
Det blåser.
Jag är 21 år och ska bli pappa.
Men jag var praktiskt lagd redan som barn.
Graviditeten gick bra.
Vi flyttade ihop i en etta.
Det var nio okomplicerade månader.
Jag ansvarade för två saker,
att se till att min dotters mor hade allt,
och det andra var att låsa in mig i badrummet
klä av mig naken, falla på knä och gråta
och ta medicin för att lugna mig.
"Jag vill vara Charles." "Du ska bli pappa."
"Vad? Dra åt skogen."
Jag var rädd.
Det är väl klart.
Men 22 februari 2006 kl. 14:30 förändrades allt.
Jag var på BB.
Min dotters mamma kämpade kolossalt.
"Älskling, jag kan inte fatta det." Jag hejade på henne.
"Vi kommer alla att dö! Jag hoppas att vi dör.
Hoppas vi blåser bort i en orkan! Jag vet inte! "
De öppnades dörrarna. Ett strålande ljus föll in.
I ljuset sprang enhörningar
tillsammans med kolibrier
och enhörningarna bajsade rosenblad överallt som bildade orden
"lycka", "roligt",
och "evig kärlek".
Min dotter Bianca föddes.
"Åh, min dotter! Vi kommer att bli så lyckliga!
Allt du kan se är ditt.
En enrumslägenhet, en massa trolleritrick och en ukulele.
Min dotter, jag älskar dig!"
Allt förändrades omedelbart.
Vi flyttade till större.
Köpte vårt första hus.
Det var litet men vi var lyckliga.
När Bianca började springa omkring flyttade vi.
Jag hade lärt mig att flytta fort.
Huset var mindre än vi trodde.
Det fattades ett rum. "Det funkar inte, Augustín."
"Jo, det är bara att riva en vägg…"
"Älskling, sluta, det är omöjligt."
Två timmar senare, på väggen…
"Jag är min pappa!
Ge mig glass!"
Helt oregerlig.
Fem timmar senare, ett helt rum.
"Dags att hänga upp tavlan jag vill ha i mitt första hem."
"Vi måste prata."
"Vänta lite. Sätt på vatten till mate."
"Nej. Kom hit."
Jag hänger upp tavlan.
"Vad är det, raring?"
"Vi måste separera."
"Jag kan ta ner tavlan.
Vad?
Ska vi separera?
Som du vill.
Det är lugnt. Jag flyttar. Gärna för mig. Jag ska packa.
Vill du det? Jag packar.
Det gör jag.
Ska jag? Jag packar.
Jag ska packa mina väskor. Första…
…andra…
Bianca sa: "Tredje!"
"Nej, älskling!" Vi fick flytta.
Jag flyttade till en etta igen.
Det var kallt. Det blåste.
Med min väska.
Jag stängde dörren. Kameran zoomar ut.
Med min väska.
En vecka hos mig, en hos hennes mamma.
Den första veckan var jobbig. Allt ansvar.
Jag måste ge henne mat, bada henne,
lära henne att livet är underbart och världen är hemsk.
Så mycket ansvar. Bianca var tre år.
Vad gör jag? Hur…? Nej.
Hon fick inte dö för mig. Nej! Jag tog hand om henne.
Det var trevligt, vi lekte mycket.
Hela tiden.
"Här kommer Bianca! Så söt!
Passerar bordet.
Passerar sopborsten.
Hon klarade det! Mål!
Tack mamma för att du gjorde mig till argentinare!"
Vi lekte hela tiden.
Att vara en ung pappa
betyder att man kan leka med allt,
smink, en peruk, vi bara lekte.
Bianca och jag hittade på en rolig lek.
Jag berättar det ifall nån småbarnsförälder i publiken
behöver tips på bra lekar.
Bianca var fyra år då.
Hon var…
Exakt fyra perfekta år.
Det är en enkel lek. Två deltagare, en vuxen och ett barn.
Det intressanta är att ingen föreslår leken.
Om jag frågade, kanske hon inte kunde neka mig.
Om det började av sig självt var det intressantare,
för det var spontant.
Det är enkelt.
En mörk själ invaderar plötsligt min kropp.
Djävulen, Satan, Belsebub.
"Bianca."
Jag föll till golvet.
Började skaka.
Ett demoniskt anfall. Bara en person i huset
vet hur man utför djävulsutdrivningen. Bianca.
Hon var bara fyra år.
"Ut ur min fars kropp.
Ut, Satan och onda ärkeänglar. Ut, Belsebub!"
Jag ställde mig upp och vi kramades.
Medan jag städade,
placerade Bianca ett svart ljus i en ring av salt
med ett upp och nervänt kors i.
En bra lek. Den var lärorik. Jag pratade om den med hennes rektor.
Hon sa: "Sluta med det."
Men Bianca och jag gillade den och tyckte att den var kul.
Jag gjorde en egen exorcism-låda åt henne.
Hon hade en vitlöksfläta,
en liten påle och hammare,
och vigvatten som vi snott i kyrkan.
Bianca sa: "Prästen är med korgossarna!"
Jag tog vattnet i en burk, sen stack vi hem.
En kompis sa: "Man får inte stjäla vigvatten."
"Det uppvägs av att jag stjäl från kyrkan."
Fan. Ett komprometterande yttrande från Rada
för komedi avslöjar ibland sanningen.
Idiot.
När jag insåg att det är fel att stjäla vigvatten
kollade jag på nätet.
"Hur man välsignar kranvatten."
På samma sätt som präster, fast utan lön.
Rada backar inte för samhällskritik.
Jag snickrade ett jättesnyggt träkors, fuchsiafärgat.
Istället för Jesus, en man full med spikar och blod,
limmade jag på en plastdocka. Den var naken och grät glittertårar.
Som en jungfru som gråter glitter.
Snygg, med jättetjusigt hår.
På dockan skrev jag…
Ni vet, i filmer,
när det ska vara sataniskt, så skriver de baklänges?
Jag skrev "rosor", "Anna" och "kajak" på dockan.
Bianca hade korset, hon var liten, korset var så här stort, i exorcistlådan.
"Mår du bra?" "Ja, gumman."
"Säg bara till."
Hon stänkte vigvatten på mig då och då.
Stackars Bianca.
Hon var så ivrig och en gång ville hon ta med lådan till dagis.
"Vad gör du?"
"Tänk om det händer Fermín?" "Lämna den här.
Såja, det är bara en lek. Gå nu."
Jag klandrar henne inte. Bianca var så oskyldig.
Det hände mig en gång. Hemskt.
Jag jobbade på min dator och djävulen tog över.
Jag skakade i hela kroppen.
Bianca var inte hemma. Det var kört.
Lyckligtvis var en rörmokare där. "Vad gör jag?"
"Ring Bianca!" morrade jag.
Han måste hämta Bianca på dagis och skriva under.
"Vem?" "Rörmokaren."
"Anledning?" "Pappa är besatt."
"Ta henne bara." De kände mig redan.
Bianca drev ut demonen direkt.
Rörmokaren kunde ju inte.
Jag insåg att det var en något ovanlig lek
när Bianca ville ta med sig en kompis hem från dagis
för att dricka mjölk, leka och se på tv.
"Visst." Vi bestämde att hennes pappa skulle hämta henne sen.
"Gör hornet! Fantastiskt."
Jag gick hem.
Allt gick bra,
Bianca drack mjölk och såg på tv.
"Idag ska jag uppföra mig.
Ingen djävul idag.
Nej!
Inte idag, Vicky är här. Hon kan bli rädd.
Bianca. Nej! Inte idag." "Pappa, är du okej?"
"Lugn, älskling. Det händer inte idag."
Plötsligt kunde jag inte kontrollera det. Jag föll.
Jag körde hela exorcism-grejen.
Snor, bajs, jag fattade ingenting.
Djävulen var jättearg.
Bianca sa: "Ut, ande. Ut, Satan och onda ärkeänglar.
Ut, Belsebub!"
Jag reste mig.
Bianca kramade mig. Jag var i chock.
"Pappa, du luktar illa." Okej, jag går.
Jag kommer tillbaka.
Demonen har tagit över Vicky nu.
Vicky var så här.
"Ring…
Ring min pappa.
Ring min pappa." "Ingen fara, Vicky, det är bara en lek…
"Ring min pappa.
Pappa.
Pappa."
"Vicky, det är en lek." "Ring min pappa."
"Bianca, gör nåt!"
"Ut, ande! Ut, Satan och onda ärkeänglar."
Hon slog henne med lagerblad.
"Nej, sluta." Jag ringde hennes pappa.
"Fabián, kom och hämta din dotter."
Killen kommer.
Jag visste inte att de var en kristen familj.
"Ibland får djävulen makt över mig."
Bianca närmar sig med korset.
"Bianca, gå till ditt rum.
Detta är vuxensaker. Jag sköter det."
"Jag vet inte." Vi lyfte upp ungen.
Hon var stel som en planka.
Vi la henne i baksätet. Diagonalt för att kunna stänga dörren.
Jag kan inte glömma den bilden. Stackars Vicky.
Hon var så här.
Pappan sa: "Du är en skitstövel."
"Vad menar du?" "Du är en skitstövel.
Väx upp. Du har klotter på armarna. Vad är det för fel på ditt huvud?
Oroa dig inte för min dotter.
Jag kör direkt till pingstkyrkan,
de botar henne med vigvatten,
men din dotter… Hela dan så här, vad är det med dig?
Hur ska det gå?
När hon vill bli tandläkare, advokat, arkitekt,
vad har hon för förebild?
Hur blir hon som advokat?
'Fru domare, här är bevisen i målet.'
Är du en idiot? Du måste växa upp. Väx. Upp."
Jag sa…
"Jag?"
Så gjorde jag.
Serendipia
Hej?
Älskling… Förlåt, ex-älskling.
Gammal vana.
Ringde han? Vilken skvallerbytta.
Vi lekte bara.
Bara lite. Men jag…
Jag visste inte att hon…
Jag överdrev, förlåt.
Serendipia
Det är ett turligt fynd
Värdefullt och oväntat
Som plötsligt dyker upp
Du är väldigt arg. Saknar du mig? Nej.
Det kan också vara en mans talang
Att inse att han har hittat nåt viktigt
Som han inte letade efter
Förstår du?
Du försöker förklara, men du kan inte förklara det här.
I livet kommer man till olika vägval.
Ursäkta metaforen,
men att snabbt smälla upp ett rum eller hänga upp en tavla?
Livet kan sparka ut dig.
Det är bara en bild.
Som det kemtvättsinnehavaren sa. Minns du det?
"Ibland kan livet ge dig citroner."
Du ville inte ha citroner.
Blir man arg på citronerna?
Man gör lemonad.
Din okända älskade Kan sitta bredvid dig
På bussen Ni vet inte att ni är kära
Vägar och genvägar Jobbet och igår
En tjej, droger, pengar Ditt förflutna eller nåt
Du måste ta det som det är
Ta det eller lämna det
När jag öppnar en dörr
Öppnar sig alla de andra också
Men Bianca har kul.
Serendipia
Bianca kan bli vad hon vill, konstnär, advokat, jag vet inte.
Hon kommer på det, som du och jag…
Missar din hållplats
Kliver av var som helst
Kanske ditt liv förändras
På ett ögonblick
Framgång och nederlag
Ödet och det okända
Kolesterol och fester
Tålamod eller begär
Att släppa taget eller hålla fast
Är att förlora eller låta dem vinna
Vandrare, det finns ingen väg
Du skapar den när du går
Serendipia
Du är den bästa mamma Bianca kunde ha.
Serendipia
Måste sluta. Hej då.
Släng inte tavlan.
Jultomten, mina föräldrar, min bror
Charles och äggtricket
Jag ville inte bli trollkonstnär
Trollkonstnärer får inte ligga
Kommer aldrig att få
Min första gång var när jag var 19
Skilsmässa och kärlek
Om det finns nåt jag vet
Är det att allt är bättre
Man måste ta det eller lämna det
Det bästa har inte kommit än
Allt ger dig nåt
Bianca är sötast
Bianca
Du är bäst
Bianca
Det är toppen
Att vara…
Din pappa
När man är liten säger de
att livet är en rak linje.
Om man gör allt rätt,
pluggar, jobbar,
blir kär, gifter sig, får barn,
kommer man utan problem
från punkt A till punkt B.
En rak linje? Vilka dumheter.
För mig är livet när man flyttar hemifrån,
när man blir kär
och ens älskade sparkar ut en.
När man uppfyller sin dröm
och inser att det är lite tråkigt.
När man tjänar pengar.
När man är pank.
När man får barn vid 22.
När det oväntade händer.
Man kan se det på två sätt.
Man kan bli arg, svära , gråta, bråka
för att livet inte blir som man planerade
eller som de sa att det skulle bli.
Eller så kan man faktiskt växa upp.
Och inse att allt, det bra, det dåliga, det fula,
det vackra, det underbara, det oförutsägbara…
…är en chans som livet ger en varje dag
att följa en ny väg.
Att växa upp är att göra samma saker
Utan att bry sig om vad andra tycker
Att växa upp är att göra samma saker
Vad andra än tycker
Jag köpte den.
En okrossbar plastbil.
Serendipia
Du hade inte så fel trots allt, tomten.
Ett, två…
Ett, två, tre, kör!
Det kom ingen, vad fan.
Undertexter: Anna Norman