Downloaded from YTS.MX
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Supermonstruleții!
‎A fost odată ca-n povești.
‎A FOST ODATĂ CA-N POVEȘTI
‎Abia aștept!
‎Și eu! E ora pentru povești!
‎Iar noi ne ocupăm de toate!
‎- Sunteți pregătiți? ‎- Eu sunt.
‎Le voi spune tuturor basmul meu preferat.
‎Va fi atât de distractiv!
‎Tu și Lobo ați ales o poveste?
‎E printre preferatele noastre.
‎Nu mai pot de nerăbdare!
‎Gata?
‎- Gata! ‎- Da!
‎- Ura! ‎- Iată-i!
‎Zoe, abia așteptăm ora pentru povești!
‎Știu.
‎Trebuie să facem un singur lucru, ‎mai întâi.
‎Soarele apune...
‎Monstruleții apar!
‎Olive!
‎Rocky!
‎Sami!
‎Zane!
‎Supermonstruleții!
‎Gata, poate începe ora pentru povești?
‎Gata!
‎Sigur e aici, pe undeva.
‎- Poftim, vere Lobo! ‎- Mulțumesc, Vida.
‎Sunt uriaș!
‎- Am luat-o! ‎- În ordine, copii.
‎Cine ar vrea să înceapă?
‎Am eu una grozavă! Alegeți-mă pe mine!
‎Se pare că începem cu Spike.
‎„Odată ca niciodată, un frate și o soră, ‎pe nume Hänsel și Gretel,
‎se rătăciseră într-o pădure.”
‎Hänsel, cum vom reuși ‎să găsim drumul spre casă?
‎Ar fi ajutat ‎dacă lăsam o dâră de firimituri.
‎Păcat că le-am mâncat pe toate!
‎Știu, dar îmi era foame.
‎Iar acum, îmi e și mai foame.
‎„În inima pădurii, ‎se afla o casă mare, imensă,
‎construită din turtă dulce, ‎cu glazură pe acoperiș
‎și acoperită în întregime ‎cu fursecuri și bomboane!
‎Dar casa din turtă dulce era ‎a unei vrăjitoare bătrâne și fioroase.”
‎Poate că sunt bătrână și chiar fioroasă, ‎dar rămân simpatică și adorabilă.
‎Frumos, ‎dar îmi va mai trebui puțină glazură!
‎„Tocmai atunci, ‎Hänsel și Gretel au trecut pe acolo.”
‎Chiar sper să găsim ceva de mâncare.
‎Mi-e atât de foame, ‎că aș putea mânca un butoi cu dulciuri.
‎Eu aș putea mânca ‎o casă plină de dulciuri.
‎Eu aș putea mânca ‎o casă făcută din dulciuri!
‎Privește, Hänsel!
‎O casă făcută din dulciuri!
‎Cine-ar fi crezut?!
‎Cred că am putea să mâncăm ‎fără să facem așa...
‎Da, dar unde ar mai fi distracția?
‎„Tocmai atunci, ‎vrăjitoarea cea bătrână și fioroasă...”
‎Care e totodată simpatică și adorabilă!
‎„...i-a auzit pe copii ‎cum înfulecau cu poftă.”
‎Bună, copii! Păreți foarte flămânzi.
‎Intrați!
‎O vrăjitoare bună e una utilă.
‎Faceți-vă comozi, ‎cât mă ocup eu de pregătiri.
‎Te întrebi ce voi face
‎cu acești copii flămânzi, ‎mâncători de case?
‎O să le gătesc!
‎Luați loc, mici ființe dragi
‎Simțiți-vă ca acasă
‎Când voi termina cu voi ‎Amândoi veți fi plini
‎Nici n-o să dureze mult
‎Invoc acum un praf de sare și zahăr
‎Dar și doi copii flămânzi tare
‎Aprind cuptorul, îl încing
‎Sigur nu ghiciți ce pun la cale
‎O să le gătesc acum
‎Ce mirați o să mai fie
‎O să le gătesc acum
‎Le văd foamea în privire
‎O să le gătesc acum
‎O mare și delicioasă plăcintă cu afine
‎Stați! Întoarceți-vă!
‎Lilieci!
‎Acum, nu mai am cu cine s-o împart.
‎Iar morala poveștii...
‎E în ordine să mănânci casa cuiva, ‎dar întotdeauna să ceri voie înainte.
‎Spike, nu sunt prea convins ‎că asta vrea să spună povestea.
‎Priviți, copii! E un păianjen micuț.
‎Ca în cântec!
‎Păianjenul micuț
‎Pe burlan s-a cățărat
‎A venit ploaia ‎Pe păianjen l-a măturat
‎A ieșit soarele ‎Și apa a secat
‎Iar păianjenul micuț ‎Pe burlan iar s-a cățărat
‎Cât îmi place ‎când o poveste se termină cu o gustare,
‎ca basmul meu preferat!
‎„Odată ca niciodată,
‎Lupușorul Roșu gonea prin pădure.”
‎Bună! Merg acum spre casa bunicii.
‎Și trebuie să ajung rapid acolo!
‎Bună, bunico!
‎„Și a descoperit ‎că în patul bunicii sale se afla un lup.
‎Propria lui‎ abuelita‎!”
‎Micul și dragul meu ‎nieto‎!
‎Mi-ai adus o gustare?
‎Vino mai aproape, s-o pot vedea!
‎Dar, bunico, ce ochi mari ai!
‎Ca să te văd mai bine.
‎Dar, bunico, ce urechi mari ai!
‎Ca să te aud mai bine.
‎Dar, bunico, ce dinți mari ai!
‎Ca să mănânc mai bine cu tine!
‎Apropo, trebuie să iau ‎niște ingrediente pentru ‎enchilada.
‎Pregătesc o surpriză pentru cină.
‎Oare ‎enchilada‎?
‎Cum ți-ai dat seama?
‎Mă întorc cât ai clipi.
‎Abuelita‎, ești acasă?
‎Cine e?
‎Eu sunt, ‎abuelita‎!
‎Am venit să te vizitez.
‎Apropie-te, scumpa mea, și lasă-mă să văd!
‎Dar, bunico, ce urechi mari ai!
‎Ca să te aud mai bine.
‎Dar, bunico, ce ochi mari ai!
‎Ca să te văd mai bine.
‎Dar, bunico, ce labe mari ai!
‎Ca să... joc leapșa mai bine!
‎Ești lup!
‎Dar nu ești lupul ‎la care am venit în vizită.
‎Leapșa! Tu ești!
‎Ba nu, tu ești!
‎Te-am atins, tu ești!
‎- Ba nu! ‎- Nu!
‎Leapșa!
‎Mamá‎, ești acasă?
‎Bună, ‎mamá‎! Ți-am adus niște...
‎Hola, mijo!
‎Dar, ‎mamá‎, ce degete mari și păroase ai!
‎Nieto‎, am venit!
‎Te odihnești un pic...
‎Dar, ‎nieto‎, ce nas mare ai!
‎Surpriză!
‎Mulți ani trăiască
‎Cine să trăiască?
‎Abuelita ‎să trăiască
‎La mulți ani
‎Iar morala poveștii e ‎că orice ‎abuelita‎e fantastică!
‎La fel și petrecerile-surpriză!
‎Te-am prins, Henri!
‎Știe cineva un cântec pentru copii ‎despre o pisică?
‎Știu eu unul!
‎Unde e?
‎Și e chiar aici!
‎„Hei, hop și-așa,
‎Pisica și vioara.
‎Garguiul a sărit peste Lună.
‎Căpcăunița tare s-a distrat ‎Când l-a văzut,
‎Iar farfuria a fugit cu o lingură!”
‎Gustarea!
‎Dar aveți grijă! Fursecurile încă frig.
‎Uneori, trebuie să aștepți ‎să ți se răcească mâncarea,
‎asemenea celor trei urși.
‎Care urși?
‎„Au fost odată ca niciodată trei urși,
‎Mama-Urs, Tata-Urs și Puiul-Urs.
‎Într-o zi, s-au așezat la masă ‎să mănânce terci.
‎Dar terciul era mult prea fierbinte.
‎Așa că au plecat să se plimbe, ‎până se răcea terciul.
‎Atunci a apărut Bucle-Aurii.”
‎E cineva acasă?
‎Stai! Credeam că Bucle-Aurii e fată!
‎Băiat, fată... ‎Nu contează, câtă vreme are părul auriu.
‎Fiindcă de aici îi vine numele.
‎„În fine, Bucle-Aurii bătuse drum lung
‎și voia să-și odihnească ‎picioarele mari și obosite.
‎Însă primul scaun era prea mare!
‎Iar al doilea scaun era prea mic!
‎Al treilea scaun însă era numai bun.”
‎Uriaș de bun!
‎„Bucle-Aurii s-a simțit foarte prost,
‎fiindcă asemenea lucruri ‎i se întâmplau tot timpul.”
‎Tot... timpul.
‎„Apoi Bucle-Aurii a simțit ‎aroma terciului delicios.
‎Dar cel din primul bol era prea fierbinte.
‎Iar cel din al doilea era prea rece.
‎Dar cel din al treilea era numai bun!
‎Apoi totul a luat-o razna.
‎Cum se întâmplă tot timpul.”
‎Tot... timpul.
‎„Bucle-Aurii chiar voia să doarmă.
‎Din fericire, erau trei paturi.
‎Dar primul pat era prea tare.
‎Iar al doilea era prea moale.
‎Dar al treilea era numai bun!”
‎Penele din pernele astea mă fac să...
‎Noroc!
‎Unde există un scaun, eu îl voi strica ‎Sigur nu va scăpa
‎Asemenea lucruri mi se întâmplă ‎Tot... timpul
‎Când bolul cu terci zbura ‎Lumea ori râdea, ori plângea
‎Dar asemenea lucruri mi se întâmplă ‎Tot... timpul
‎Chiar dacă mă străduiesc ‎Să fac lucrurile cum trebuie
‎Se pare că nu-mi cunosc deloc ‎Adevărata putere
‎Impresionant
‎Accidente și erori ‎Lovituri, tropăit și scăpări
‎Da, asemenea lucruri mi se întâmplă ‎Tot... timpul
‎Bucle-Aurii, te-am căutat peste tot!
‎Ai greșit cabana.
‎Noi stăm în aceea.
‎Aceasta e a celor trei urși.
‎Nu! Ce se va întâmpla ‎când se vor întoarce urșii?
‎Mai întâi, le vom cere scuze.
‎Apoi vom ajuta la curățenie.
‎Doamne!
‎Doamnă Urs, regret sincer!
‎Toți regretăm.
‎Vă rog, acceptați acest vas cu miere ‎și Iertați-ne.
‎Și nu vă faceți griji! ‎Reparăm noi toate... stricăciunile.
‎Stați liniștită, doamnă Mash.
‎Pățim asta tot timpul.
‎Adevărat?
‎Tot... timpul!
‎Iar morala poveștii e...
‎Urșii adoră mierea?
‎Grozavă poveste, Frankie!
‎Fursecurile s-au răcit destul, ‎le putem mânca.
‎Strălucești micuță stea
‎Ce ești tu, mă întreb întruna
‎Atât de sus pe cer tu ești
‎Ca un diamant strălucești
‎Când soarele dogoritor a apus
‎Când nicio rază nu mai trimite de sus
‎Atunci apari tu, cu scânteierea ta
‎Strălucești neîncetat, toată noaptea
‎Căci licăritul tău puternic
‎Călăuzește călătorul în întuneric
‎Cum drumul și-ar putea găsi
‎Dacă tu n-ai străluci
‎Apoi călătorul prin întuneric
‎Îți mulțumește pentru licăritul puternic
‎Strălucești micuță stea
‎Ce ești tu, mă întreb întruna
‎A fost un cântec minunat, Olive!
‎Lasă-mă să te ajut cu asta!
‎Mulțumesc. ‎Iar tu lasă-mă să te ajut cu asta!
‎Zoe, ai un păr incredibil!
‎Mulțumesc!
‎Știu eu o poveste ‎despre o altă fată cu păr incredibil.
‎Se numea Rapunzel
‎și trăia tocmai în vârful ‎unui turn foarte înalt.
‎Se simțea extrem de singură.
‎Dacă aș avea măcar pe cineva ‎cu care să mă joc...
‎Între timp, nu departe, ‎o călătoare de viță regală pribegea.
‎Avea un bun-gust desăvârșit ‎și, firește, o coroană.
‎În plus, era o mare aventurieră.
‎Explorase orașe dispărute, găsise ‎comori ascunse și, cel mai interesant...
‎Cleo, asta nu ar trebui să fie ‎povestea lui Rapunzel?
‎A cui? Corect...
‎Nu cer prea mult. ‎Doar o prietenă foarte bună,
‎să citim împreună cărți, ‎să ne împletim reciproc părul,
‎poate să pictăm cu degetele...
‎Bună!
‎Am putea avea un ceai dansant ‎cu ursuleții noștri!
‎Bună!
‎Dacă vrei un partener de joacă, ‎pot să urc eu.
‎Ai putea? Ai vrea?
‎Ai grijă! Hopa!
‎N-am nimic!
‎Vin acum, Rapunzel!
‎Nu din nou!
‎Cade!
‎Te-ai gândit ‎că ai putea folosi o clamă de păr?
‎Trebuie să găsim ceva
‎pe care să te cațări ‎până în vârful turnului.
‎Da, dar ce?
‎Ce?
‎Știi... ai putea folosi părul meu.
‎Ca să mă cațăr până sus?
‎De ce nu m-am gândit eu la asta?
‎Rapunzel!
‎Lasă-ți în jos ‎părul auriu, violet și portocaliu!
‎Regret, în asta nu apari.
‎Ta-da!
‎Ai reușit! Ura!
‎Scumpo, de ce te bucuri așa?
‎Nu știam că ai musafiri.
‎Ți-e foame? Vrei o gofră delicioasă?
‎O clipă! Aveți lift?
‎Un lift?!
‎Of!
‎Iar morala poveștii e...
‎că aveau lift!
‎A fost o poveste haioasă. ‎Vreți să mai auziți una?
‎Începutul nu e tocmai haios, fiindcă...
‎„Micuța Bo Peep oile și-a rătăcit!
‎Micuța Bo Peep oile și-a rătăcit ‎și nu știe unde să le caute.
‎Dă-le pace și singure se vor întoarce,
‎agitându-și codițele.
‎S-a uitat în jos și-n sus, ‎peste dealurile pe unde au trecut,
‎dar tot n-a reușit să le găsească.
‎Micuța Bo Peep voia să plângă un pic ‎și a decis să tragă un pui de somn.”
‎Una, două, trei...
‎„Repede a adormit ea ‎în timp ce oile își număra,
‎visând că vor veni acasă zâmbind.
‎Micuța Bo Peep oile și-a rătăcit ‎și nu știa unde să le caute.
‎Le-a dat pace, ‎iar ele au decis a se întoarce,
‎agitându-și codițele.”
‎A fost fantastic, Sami!
‎Cine vrea să urmeze?
‎Da! Vrea să asculte cineva ‎o poveste din folclorul transilvănean?
‎- Da, te rugăm! ‎- Eu vreau!
‎„Cu mult timp în urmă, ‎într-o pădure foarte îndepărtată,
‎un conte tânăr și frumos tare suferea
‎fiindcă nu putea ‎să danseze la Balul Regal.
‎Nimeni nu apuca să-i vadă mișcările,
‎care aveau propriile lor mișcări.
‎Nicicând nu se mai simțise ‎atât de singur!”
‎„Era o sirenă! O sirenă superbă!
‎Și ea avea niște mișcări super.”
‎Da!
‎Da, ce?
‎Fii atentă ‎Pantofii mei de dans or fi ei mici
‎Dar au suflet de monstruleț ‎Mă mișc rapid și grațios
‎Breakdance-ul ‎îl stăpânesc
‎Iar dacă un prieten se alătură
‎Să nu se lase mai prejos
‎Fiindcă această trupă se dezlănțuie
‎Ne înălțăm vertiginos
‎Dansăm în înaltul cerului
‎Strălucind în lumina Lunii
‎Vă voi arăta ‎Ce știu să fac, da
‎Priviți-mă cum dansez acum pe Lună
‎Colț-tastic dans, vedeți bine
‎Brațele astea sunt stăpâne
‎Sunt atât de tare, ritmul știu să-l țin ‎Până și mișcările mele au mișcări
‎Au mișcări
‎- Da, da ‎- Au mișcări
‎Vă vom arăta
‎Cum strălucim, da
‎N-ați văzut nicicând ‎Un Electric Slide atât de bun
‎Valuri din mâini realizăm ‎Ca vampirii ne mișcăm
‎Poftim? Nu ne putem opri ‎Ritmul ne-a cucerit
‎Chiar și mișcările noastre au mișcări
‎Da
‎Au mișcări
‎- Da, da ‎- Au mișcări
‎- Ce? ‎- Au mișcări
‎Până și mișcările mele au mișcări
‎Da
‎„Iar inima contelui era ‎la fel de plină ca Luna.”
‎- Sfârșit. ‎- A fost grozavă!
‎Da, a fost bună.
‎Vlad, a fost o poveste foarte emoționantă.
‎Și una pe care n-am mai auzit-o.
‎E fantastic să auzi o poveste nouă.
‎Totul e plin de magie!
‎E amuzant să spui o poveste ‎Un basm adevărat
‎O aventură fantastică ‎Un cântecel preferat
‎Noii noștri prieteni ‎Se vor integra mai bine
‎Râzând cu prieteni vechi ‎Cântând cântecele naive
‎Să împărtășești cu prietenii ‎Un basm de neuitat
‎Să-ți faci noi prieteni ‎Împărtășind cântecelul preferat
‎Deși noaptea ia sfârșit
‎Ca niște monstruleți ‎Ne-am distrat cu adevărat
‎A răsărit soarele... ‎Supermonstruleții!
‎Și toți au trăit fericiți ‎până la adânci bătrâneți!
‎Super! Monstruleți!
‎- Super! ‎- Monstruleți!
‎Suntem supermonstruleți ‎Ziua oameni suntem
‎Suntem supermonstruleți ‎Noaptea ne transformăm
‎Învățăm în Pitchfork Pines ‎Reciproc ne sprijinim
‎Amurgul e plin de magie ‎Când începem să strălucim
‎- Soarele apune... ‎- Monstruleții apar!
‎- Vlad zboară rapid! ‎- Cleo, puterea vântului!
‎- Spike, nori de dragon! ‎- Zoe, ochi de zombi!
‎- Lobo, superviteză! ‎- Katya, formule magice!
‎- Frankie cu pași grei! ‎- Suntem supermonstruleți
‎Până când iar ne transformăm!
‎Subtitrarea: Clara Petrișor