Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
ROYAL WOODS, MICHIGAN PŘED 22 LETY
Je ráno, honem z postele. Slunce září, zas vítá mě nový den.
Poskakuju v rytmu vesele. Je mi do tance, splní se mi snad sen?
Jsem v šoku, srdce mi nebije. Dýchat se snažím marně.
Mám pocit, že se mi změní svět. Myslím, že to cítíš stejně.
Když tě vidím, zastaví se čas, svět točí se kolem nás.
Octli jsme se před sebou nějakou zvláštní náhodou.
Nemůžeš vědět, kdy osud zavelí.
Povede tě cestou, kde stát se může cokoli.
Představy mění se časem, popustíme uzdu fantazii.
Nic už bychom neměnili určitě. Žít se má hlasitě.
Už nás nezastavíte. Žít se má hlasitě.
Doma jsme kdekoli, hlavně že se sejdeme.
Měli jsme vědět, že ve větším počtu šťastnější budeme.
Nic už bychom neměnili určitě. Žít se má hlasitě.
Hlasiťákovi!
- Žít se má hlasitě. - Hlasiťákovi!
Hlasiťákovi!
Ve filmu!
Lily, nevzbudil jsem tě v šest, abych si s tebou hrál.
Čeká tě další lekce o životě ve velké rodině.
Kaka.
Lekce 374: Sobotní burrita.
Burrita!
Už máš zuby, takže si chceš ukořistit tátovo prvotřídní burrito.
- Lily! - Stejně jako tvoje sestřičky.
Sestřičky.
Což znamená, že se spolu utkáte u stolu.
Jejda.
Neboj. Tvůj starší bráška má vždycky něco v rukávu.
Patentováno.
Musíme burrita chňapnout, než se sestry vzbudí.
Už krásně voní.
Tak jo, Lily. Jde se na to.
Kaka.
Víš, co dělat. Sleduj a uč se.
Na Lincolna Hlasiťáka totiž nikdo… nevyzraje.
Snaha byla. Ale my jsme na burrita nezapomněly.
Hurá! Burrita!
Lincolne!
Hlavní je mít záložní plán.
Záložní plán.
Burritka moje, pěkně pálí. Už abyste si zatrsali!
Ránko, Lincolne. Ahoj, Lily.
- Bulitoto. - Přesně tak, broučku. „Bulitoto.“
- Kde máte sestry? Slyšel jsem je. - Fakt?
Jejda.
Promiň. Dneska ses toho moc nenaučila.
Záložní plán.
Žák překonal mistra.
Lolo, musíme jet, ať stihneme besídku.
- A ještě vědeckou soutěž. - A juniorský funebráky.
Já musím na závodiště!
Já mám zápas!
- Na stojáka! - A rockový klání!
Všechny máte kroužky?
Já ne. Mám jen módní přehlídku.
To je taky kroužek!
Nejsme nachystaní. Je to hrůza!
Co budeme dělat? Nezmatkujte!
Nezmatkujte!
Klídek, rodino. Mám to v malíku.
Další lekce, Lily. Důležitější je jim pomoct, ne je převézt.
Hlasiťákovi, jdeme!
- Hole. - Díky.
- Metr. - Dík.
- Kytara. - Díkec!
- Míč. - Jo!
Kuře pro Luan.
- Závoj. - Díky.
- Hořící hůlka. - Děkuju!
- Nářadí. - Díky.
- Dichroman am… - Amonný. Děkuji, sourozenče.
- Všechno máme? - Můžeme vyrazit.
Na něco jste zapomněli!
Promiň, broučku.
Kam nejdřív?
- Na závody! - Na hřiště!
Nejdřív Lori. Doprava.
- Do toho, Lori! - Eso!
- Podrží mi ho někdo na chvilku? - Jasně.
A teď Leni. Odboč doleva. Znám zkratku.
Paráda!
Už musíme!
- Kdo teď? - Teď zaválí Luna.
Do toho, Luno!
Jo, Luno!
Dík, brácho.
Pohyb!
Proč kuře přeběhlo přes kemp? Chtělo k druhýmu stanu!
Lincolne!
Jasně.
Střílí.
A dává gól!
Lincolne, chytej.
Mám ho. Sakryš.
JUNIORŠTÍ FUNEBRÁCI
Lincolne.
A teď Lola.
Ruce pryč.
Honem. Lana má závod.
Lincoln ho podrží.
A teď Lisa.
Lisa!
Jsme Hlasiťákovi! Hlasití a hrdí!
Jsme Hlasiťákovi!
Zvládli jsme to. Díky, Lincolne.
Rodina by si bez tebe nevěděla rady.
Jsme Hlasiťákovi! Hlasití a hrdí!
Jo. Hlasití jste až moc.
Co se vyfotit na Stěnu slávy?
Super nápad. Ukažte trofeje.
- Ať mi to sluší. - Mně to sluší vždycky.
- Jo! - Možná nebudu vidět.
- Vtipně se zašklebím. - Pozor!
Tak jo. Zmáčkněte se.
Sestry!
No tak. Počkejte na mě.
- Sestry Hlasiťákovy! - S hůlkou je ohromná.
- Balzamovala strejdu! - Taky chci tak nadanou rodinu!
Randálu bylo dost. Mizím.
Zadarmo se nesvezeš, hošane.
Počkat!
Haló! Lidi! Taky se chci vyfotit!
Určitě jste na holky hrozně pyšní.
- Jsme zatroleně hrdí. - Jsou jedinečný.
Bez trofeje se fotit nebudeš. Břídile.
- Vyjde o mně článek! - Ta paní chce rozhovor!
- Mám moře lajků. - Taky.
- To je bomba! - Jo!
Hned ty trofeje vystavíme!
Taky bych chtěl vynikat.
Odjakživa poslouchám, že na vzhledu nesejde.
Proč bez tisíce lajků nemám radost ze sebe?
Kdybych byl jedináček, život by byl hračka.
Ale když máš geniální sestry, uznání se nedočkáš.
Moc bych si přál, abych konečně vynikal.
Nejsem hvězda, náramnost mi uniká.
Kdy konečně taky stanu v jasné záři reflektoru?
Všimnou si už ostatní, že taky umím ohromit?
Budu někdy moct strhnout pozornost?
Nebo budu napořád všední, obyčejná nicka?
SESTRY HLASIŤÁKOVY
Všední, obyčejná nicka?
Budu snad napořád všední, tuctová, nudná,
nevýrazná, obyčejná nicka?
Nicka? Tobě přeskočilo.
Říkáš to, protože jsme nejlepší kamarádi. V čem teda vynikám?
Ve třech věcech. Dvakrát jsi četl Ace Savvyho.
Jsi pátý nejlepší kouzelník ve městě.
A tvůj referát z dějepisu? Jako bych byl u vyhlášení nezávislosti.
A ještě umíš zpívat. Začtvrté!
To umí kdokoliv.
Přiznej to. Vždycky mě zastíní moje sestry.
Přesně vím, co tě rozveselí.
Domácí větrníky!
Já jim říkám… dar z nebes.
Co je?
Moc skořice? Moc málo?
Skořice tam vlastně být nemá, ale…
Ne, Clyde. Je senzační.
Ale ty a moje sestry… Všichni v něčem vynikáte.
Až na mě.
Super, Clyde. Cítí se ještě hůř.
Mistr v pečení rozhodně nejsem.
Jak chceš vysvětlit tohle?
1. MÍSTO
- Mám štěstí. Pečení máme v rodině. - Jak to myslíš?
Pamatuješ, jak jsem jel do Francie?
Prababička May má v Paříži pekárnu.
Praprababička Colette prý měla palačinkárnu v Calais.
Prapraprapraprababička Helene prý pekla pro královskou rodinu.
Babička Gayle mi pak ukázala recepty. Udělal jsem větrníky.
Řekla, že to mám v genech, stejně jako babička May, Colette a Helene.
Zmátl jsem tě? Mám moc babiček.
Ne, mám díky tobě parádní nápad!
Jsi nejlepší nejlepší kamarád!
Děcka, už je pozdě. Šup do postele.
Poslední si vezme na starost smetí.
Do konce měsíce.
Jejda. Musíme místnost evakuovat.
- Chci zrcadlo! - Ani nápad!
Mě neodpálkuješ.
Honem! Práskneme do bot!
Ráda bych si vyčistila zuby.
To my taky, zlato.
Češu se a snažím se počítat.
Taky se snažím počítat chlupy.
Mami! Tati!
- Lincoln bude měsíc vynášet smetí. - To je fuk. Odkud jsme?
- Kdo mě poplival? - Clyde má rodinu ve Francii.
Moje rodina je z Royal Woods.
Nevím, kde máme kořeny. Proč?
Když to zjistíme, můžeme na dovolenou za rodinou.
- Na dovolenou? - V nóbl hotelu.
Stačí zjistit, odkud je tátova rodina.
- Zpomalte, děcka. - Za pokus to stojí.
Potřebuji jen vzorek DNA, otče.
Jehly ne. Ty nesnáším.
Ale kuš. Jehly jsou pro amatéry, otče.
Jehla by… byla… lepší!
Ještěže vím, odkud jsem.
Ne, prosím!
Proč prostě neplivl do kelímku?
Ve vědeckých kruzích se tomu říká… nuda.
- Tati? - Už mě nelechtejte!
- Ale… - Je konec?
Jistě. Testy prokázaly, že pocházíme ze země,
jíž Římané říkali…
Kaledonie.
Radši nám řekni ulici.
Z ulice… Skotsko.
- Skotsko? - My tam máme rodinu?
- Bezva. - Exotika.
Je to světácký.
A pěkně drahý! Jak tam pojedeme, když je nás 13?
Vždycky to s dovolenou nějak vymyslíme.
- A děcka si to vždycky užijou. - Prosím!
Ukažte, že nás máte rádi.
Jede se do Skotska.
Jo!
Podíváme se do prasátka. Přesně na to jsme šetřili.
Kam se mince poděly?
Co je? Okouzlující úsměv něco stojí.
Bez prachů máme po srandě.
Mami, tati, něco vymyslíme. Nebojte.
Jen to chce…
trošku odvahy.
Sbalil jsem si kufry, už není cesty zpět.
Všechno nechám za sebou.
Zítřek možná nepřijde, ale dnešek si užijem.
Nesmíme ztrácet čas. Buď teď, nebo nikdy.
Teď!
Hned teď.
Teď!
Buď teď, nebo nikdy.
Teď!
Hned teď.
Teď!
Buď teď, nebo nikdy.
Chci procestovat svět, nové věci vyzkoušet.
Kdo ví, co potká nás na cestách?
Buď teď, nebo nikdy.
Teď!
Hned teď.
Teď!
Buď teď, nebo nikdy.
Teď!
Hned teď.
Teď!
Buď teď, nebo nikdy.
Hlasiťákovi, vítejte ve Skotsku.
- Tys to dokázal, smraďochu. - Válíš!
- Jsi borec. - Prostě boží.
- Super, Lincolne. - Skotsko!
Je to jako v pohádce.
- Už se těším na rodinu. - Bomba.
Obchoďák nevidím, ale je to senza.
Je to nádhera. Ani mi nevadí slunko.
Vyrazíme na prochajdu?
- Ty už máš přízvuk? Jako fakt? - Aspoň nemá kilt.
Myslíš? Sleduj!
- Moje oči! - Fajnový kolena, tati.
Bobby tomu nebude věřit.
KOTĚ
Bobánečku…
Kotě, hrozně se mi stýská!
Bobánečku.
Došly ti zprávy? Píšu ti každou hodinu, jaks chtěla. Co dovča?
Je tady nádherně.
Cože? Trošku mi to vypadává.
- Říkám, že Skotsko miluju. - Kotě.
- Musím to ukončit. Neslyším tě. - Neslyším tě.
- Miluju Scott… - Kotě.
…to ukončit… s tebou.
Počkat. Cože?
…ukončit… s tebou.
Pitomej mobil.
Lori ti dala kopačky?
Prý miluje někoho jinýho.
Co tam okouníš? Jsi přece její bobáneček.
Přesně tak! Bobánečka má jen jednoho. Mě! Vypadá to, že pojedu do Skotska.
Počkat. Co blázním?
Nemůžu přece do Skotska na kole…
bez helmy.
Tak co? Najdeme Hlasiťákovy?
Jo!
Zeptáme se toho rybáře.
Jo!
Promiňte, přijeli jsme zdaleka za rodinou.
- Jsme Hlasiťákovi. Nevíte, kde… - Hlasiťákovi?
Hlasiťákovi!
- Vrátí se? - Rodina určitě bydlí tímhle směrem.
- Za mnou. - Jdeme na to.
Jo!
Ty jo! Bezva!
U všech ovcí.
Kuriózní, ale nelogické. Jako ty dveře.
Měj se krásně, zlato.
- Pozor, paní Turnberryová. - Díky.
- Jednou to tu někdo pomůže opravit. - Nezbývá než doufat.
Někdo se nenaučil truhlařinu.
Určitě nás navedou cedule.
BANKA – LOCH – LES
- Nebo ne. - Takže neumí vyrábět ani cedule.
Jak se mám odsud dostat?
Děcka, hele.
Odbila devátá! Všechno, jak má být!
- To koukám. - Ryby a hranolky prodávají zvlášť!
- Nejdřív rybu. - Ne, hranolky.
Vždyť vystydne.
- Sám jsi vystydl. - Vzala sis mě.
- Místní se pomátli. - Jsou střelení.
Kdo tady velí?
Mějte se, Scotte! Dobrý den, Scotte!
- Proč všem říkáš Scott? - Jsme přece ve Skotsku.
Jak je, Scotte? Ty asi budeš…
Scott.
Jo, jak to víš?
Leni?
Ahoj, Scotte ze Skotska.
To byl Scott.
Angusi, neuvěříš, kdo k nám přijel. Hele.
No teda. Zaduj mi na dudy.
- Zdravím. - Všichni jsou moc milí.
S dovolením. Vážně jste Hlasiťákovi?
Jo, jsme!
Vítá vás loch Hlasiťák!
LOCH HLASIŤÁK
- Loch Hlasiťák? - Přesně tak.
Naše město založili vaši předci.
Naše víska před 400 lety slávu si vydobyla.
Jistě dobře víte, která rodina ji založila.
Když o vůdce jsme přišli, nic už nebylo jak dřív.
Ale rod Hlasiťáků se vrátil, zas se nám zadaří.
Naše město jmenuje se po vás. Ano, je to tak.
Byť se tomu nechce věřit, jmenuje se po vás.
OPOUŠTÍTE LOCH HLASIŤÁK
A 400 let jsme čekali, neztráceli naději.
Po návratu rodu Hlasiťáků všichni jsme toužili.
Ve skvostném hradě na kopci vyčkávali jsme roky.
Hlasiťákovi naši, konečně jste se vrátili!
Pojďte!
Naše město jmenuje se po vás. Ano, je to tak.
Byť se tomu nechce věřit, jmenuje se po vás.
Jmenuje se po vás.
- „Povás“ je dost zvláštní jméno města. - Promiňte. A vy jste kdo?
Pardon. Jsem Angus, správce hradního parku.
Vítám vás v domově vašich předků.
- Bájo! - Je hrozně nóbl.
- Tak se mi to líbí. - Ty bláho.
Nemůžu uvěřit, že tu žili.
Náš dům by se sem vešel nastokrát.
No páni!
Šálí mě snad zrak? Jste…
Hlasiťákovi!
Ano, slyšela jsem tvoji písničku, Angusi. Slyšeli ji všichni Skoti.
Splnil se nám sen, Morag! Hlasiťákovi se po 400 letech vrátili.
No páni.
Pusť mě.
Promiň.
Hlasiťákovi, chci vám představit Morag. Stará se o hrad.
Nechcete se mi postarat o kufr?
Lolo. Omlouvám se.
Nemůžu uvěřit, že se vrátili právoplatní dědici.
Na týden.
Na týden? Ne navěky věků?
Nevyzvídej, Angusi.
Přijeli jen na rodinnou dovolenou.
Ať máte krásnou návštěvu. Ubytování jistě najdete ve vesnici.
Můžou spát tady. Je to hrad jejich předků.
- Vážně? - Tady?
Jo!
Je to báječný nápad.
- Jsem nadšením bez sebe. - Máme vám říkat teto?
Na nic nesahat.
- Ale ne. - Už to tak bylo.
Za to můžu já.
Angusi, povíte nám něco o našich předcích?
Tak majestátní rod jsme ještě nezažili.
Ty vado!
Mám snad dvojité vidění?
Naši dávní dvojníci!
Kdy jsme takhle pózovali?
Deset holek a jeden kluk. Přesně jako u nás.
- Je to paráda. - Jo!
Jo. Kdo by to byl řekl?
Jen týden. Jen sedm dní.
- Chcete vidět zbytek hradu? - Jo!
Kdo bude poslední, je padavka!
- Ne. - Na nic nesahat!
Kvalitní servis by člověk pohledal.
Neperte se. Hej, ty! Na gobelíny nesahat!
Budu hádat. Sestry byly jedinečný, že?
Ano. Všechny byly mimořádné.
V lochu jsme ještě nikoho takového neviděli.
Jak jinak.
- Ale měli taky… - Smraďochu!
- Lincolne! - Honem!
Promiňte, Angusi. Už musím.
Co se děje?
To musíš vidět.
Ty jo. Koukej.
Máme vlastní pokoje!
Pojď se mrknout.
Můžu to v klidu rozbalit.
Bezva.
- Můžu odpočívat v pokoji. - Nestraš.
Lanino brkání mi už nebude kazit dýchánky.
Chceš se vsadit?
Mám v pokoji vířivku.
Jo, všiml jsem si.
Jsem v ráji.
Bum!
- Můj má přehlídkový molo! - Šik!
Sem by se vlezlo celý obecenstvo!
Máme vlastní koupelnu!
- Cože? - Budu čůrat tak stokrát denně!
Tady tě mám, hochu. Než jsi odběhl, chtěl jsem ti říct,
že ze všech tvých předků byl nejjedinečnější vévoda.
Vévoda?
No ba. Abys věděl, budeš spát v jeho pokoji.
Ty jo!
Tak počkat. Ten kluk na obraze byl vévoda?
- Ano. - Ne tak rychle.
Ten bělovlasej kluk byl vévoda?
Ano.
Ten kluk, co měl deset sester a vypadal přesně jako já, byl vévoda?
Byl unikát. Nejpozoruhodnější z celého rodu.
Jo!
Znali ho lidé široko daleko.
Proslavil se šlechetnými činy a chrabrým srdcem.
- Super bejvák, smraďochu. - Ten kluk byl vévoda!
Hlavně že máš radost, brácho.
Angusi, proč jsou všude draci?
Všimla sis? Jestli máš ráda draky, musím ti něco ukázat. Pojď.
Draky u nás oslavujeme, protože jsou součástí naší historie.
- Já to věděla. Draci jsou opravdoví. - Meleš nesmysly.
Jsou stejně opravdoví jako můj kilt. Vaši předci měli vlastní dračici.
Odešla spolu s vaší rodinou.
- Dračí jeskyně! - To by se ti tak líbilo.
Jestli chcete důkaz, koukněte se, co tu nechala dračice vašich předků.
- Ty jo. Já ti to říkala. - To je úlet.
Lynn, nevzala bys na chvilku Lily?
Doufali jsme, že se rod Hlasiťáků jednou vrátí. A s ním i dračice.
Vylíhla se!
Takže tady řádí dračice?
Nehýbejte se. Hlavně opatrně. Buďte v klidu!
Angusi!
Zachraň se, kdo můžeš!
Dráčátko!
- Je k sežrání. - To je ale zlatíčko.
Musíme ji pojmenovat.
Lela.
- Jmenuje se Lela. - Mám ji moc ráda.
- Je rozkošná. - Je nepravděpodobná, ale nádherná.
Můžeme si ji nechat?
Dobře. Ale přebalovat ji nebudu.
- Jo! - Díky, mami.
Chlape, vyber si tóninu.
Co děláš, broučku?
Vévodím.
- Trůníš? - Vždyť máme vlastní záchody.
Pěkná šála z toaleťáku.
- Ty sis ve věži našel pantalony? - Spíš mu straší ve věži. Chápete?
Co to?
Aspoň někdo pozná šlechtu. Taky si zvykejte.
Co nevidět začnu vládnout.
- Podává se večeře. - Nic mi není.
Uvařil jsem všechno. Skotu měli spoustu. Přece jen jsme ve Skotsku.
To se ti povedlo.
- Zamlouvám si krocana! - Nech mi taky.
Burrita!
Je to tvoje vina.
Rádo se stalo.
To byl den. Vrátili se Hlasiťákovi i dračice!
Burrita.
Jsem ráda, že jsme přijeli.
Ano, mylady. Našemu klanu se daří.
Díky, Angusi.
- Burrita. - Co člověk musí udělat, aby byl vévoda?
Co prosím?
Popřemýšlel jsem nad tím. Vypadám jako on.
Oba máme deset sester a bílý vlasy. Jsme stejně vysocí…
Dráček.
Šmankote. Roste jako z vody.
Velká holka!
Takže jsem si to spočítal a vyšlo mi, že budu vévoda. Co myslíte?
Lincolne, bohužel je to složitější.
Ví, o čem mluví. Měl bys ho poslouchat.
Vévodou může být jen někdo, kdo chce vesnici změnit k lepšímu.
Už to chápu. Když vesnici pomůžu, bude ze mě vévoda. Brnkačka.
Omluvte mě. Mám spoustu práce. Zítra totiž vesnici dám do latě. Jo!
Ty troubo! Proč jsi tomu ťunťovi musel nakukat, že z něj bude vévoda?
Nový vévoda všem udělá radost.
„Nový vévoda všem udělá radost.“
- Co je mi po těch buranech? - Nejsou to žádní burani.
- Jsou naši sousedi. Přátelé. - Přestaň žvanit!
Protože sis pustil pusu na špacír, mám je na krku!
Když vrazí do salonu, řádí tam jak…
- Stádo slonů? - Stěží doběhnu na záchod.
Je to chytlavé.
Nebuď na mě drzý.
Mí předci se o hrad v klidu a pokoji starali od té doby,
co vyhnali…
Vlastně od té doby, co rod Hlasiťáků nadobro odplul pryč.
Nezasloužím si, aby mě vykázali do tvojí mizerné boudy.
Jenom na týden.
Na mém hrádečku budeš mít klidu habaděj.
Chceš, abych tě provedl…
Dobrou noc, Morag.
Hradní duchové, vyslyšte prosbu mou. Chci spojit se s naší rodinou.
Napříč skotskými mokřadami volám dívku, jež kráčela těmito komnatami.
- Kolik je? - Je pozdě.
- Zvykám si na změnu času. - Co je? Potřebuju se vyspat.
Rodino ze světa živých,
přivítejte příbuznou z onoho světa, Lucille Hlasiťákovou.
Je mi ctí.
Duch!
- OMG. Duch! - Je jako Lucy, co svítí ve tmě.
Těší mě. Jsem ráda, že jsem po 400 letech zase doma.
Draci a duchové?
- Člověk tady najde všechno. - Ty jo. Doslova se vznáší.
- Průsvitnost ti sekne. - Páni.
- Miláčku? - No?
Chtěli jsme přece navštívit rodinu.
Ne strašidelný duchy.
Já to slyšela.
- Dobré ráno, Morag. - Jsi příznivec sportu?
Moje to není.
Moje milá Aggie,
šikovně jsi ty královské ničemy vyštvala, abys měla klid.
Jejich návrat by tě zabolel u srdce.
Díky bohu jsou tu jen na týden.
- Projedu se! - Teď já!
Našla jste ji. Díky.
Chudinko moje! Koukej, co ti ty bestie udělaly.
Řekněte „á“.
Výtečně.
Je tam někdo?
Já…
Kaka.
Jen na týden.
Dobrý den, hochu.
To máte pravdu. Bude ze mě vévoda.
Vzkažte Morag, ať mi vyleští korunu.
To rozhodně ne.
Dřív jsem si přišel jako nicka, pozornost strhávaly sestry.
Ale nastala změna fantastická, budu nejlepší Hlasiťák v zemi.
VÉVODA LINCOLN
Budou se za mnou otáčet, všichni mě konečně poznají.
Zanechám svou stopu v tomhle kraji.
O pozornost už mě nikdo nepřipraví. Budu tématem dne.
Hoďte to do smetí, Ace Savvy vás uchvátí.
K snídani budou burrita.
Moje show ohromí zlatem a kouzlením.
Poděkujete mi pak, až…
budu vévoda!
Přišel jsem na řadu, přivítejte vévodu.
Rodině předvedu, jak vládnout se má.
Budu vévoda!
Lidem se nepomáhá, jen abys byl středem zájmu
nebo tématem dne.
Měj hlavně na paměti, že tu jde o ostatní.
Tak žije pravý Hlasiťák.
Pokud chceš korunu, změň zdejší život k lepšímu.
Vyslyš jejich přání a přines řádnou změnu.
Kouzelnické triky a záplaty nic nevyřeší. Musíš se začít činit.
Už vím, co je potřeba, umět se přetvařovat.
V tom je tajemství úspěchu.
Když to udělám správně, oči upřou se na mě.
Poděkujete mi pak.
Bude vévoda!
Přišel jsem na řadu, přivítejte vévodu.
Rodině předvedu, jak vládnout se má.
Bude vévoda!
Tak co? Změnil jsem život k lepšímu?
Tak jak to vyhlásíme?
- Bude korunovace. - Vévoda!
Je to nádhera. Loch Hlasiťák bude mít na týden vévodu.
Jen na týden?
Na 6 dní, 11 hodin, 23 minut a 4 vteřiny. Ale co na tom?
- Já se roztančila kvůli turistovi? - Tak nic.
Hrozná škoda.
Lincolne?
Nezoufej. To nejtěžší máš za sebou.
Místní chtějí, abys byl vévoda.
Stačí rodinu přesvědčit, aby se přestěhovala. Bude to hračka.
Jak vypadám?
Úžasně. Ale proč máš oblek?
Je to přemlouvací oblek. Patentováno.
Nosím ho, když se rodinu snažím ukecat. Ještě mě nezklamal. Že, Lil?
Něco v rukávu.
Skotsko! Země, kde náš klan poprvé proslul.
Naše rodina pátrala po předcích. Ale našli jsme toho mnohem víc.
Naše městečko, náš hrad a naši historii. Hlavně jsme ale našli sami sebe.
To má pravdu.
Naše dovolená ale co nevidět skončí.
Ne!
Ale můžeme se chopit příležitosti a naplnit svůj osud.
Ptáte se jak?
Když se přestěhujeme do Skotska, můžeme žít hlasitě.
Hlasití a hrdí!
Ta poslední část mě vždycky dostane. Tak co?
Já jsem pro. Ať žije Skotsko!
Akorát chceš být vévoda.
Cože? Ne. S tím to nemá co…
- Ne. - Nezapírej.
- Ne. - Marná snaha.
Fajn. Možná trošku máte pravdu. Ale prospělo by to všem.
Broučku, jsme na dovolené. Žijeme v Royal Woods.
- A co škola? - Kamarádi.
Milující fanoušci.
- Stěhovat se sem nebudeme. - Jo.
Máma má pravdu. Tak nic.
Užijeme si dovolenou a pojedeme domů.
Do domu s jednou koupelnou.
Přestěhujeme se sem.
MILUJEME VÉVODU
- Do toho! - To je můj brácha!
Máme to v rodině.
Děkuju.
Naše městečko bylo čtyři staletí bez vévody.
Od té doby, co nám Hlasiťákovi zlomili srdce a navěky odpluli.
To snad není pravda.
Naše vesnice dnešním dnem opět získá vévodu.
Lincolne Alberte Hlasiťáku, z moci mně svěřené…
Bezva tyčka.
Je to královské žezlo.
Z moci mně svěřené tě povyšuji…
na…
Povyšuji tě na…
vévodu…
Na vévodu lochu Hlasiťák.
Jo!
Hulákáme na stěny, posloucháme ozvěny.
Záchod marně hledáme zas.
Skáčeme panáka, sto chodeb nás láká.
Nebyla by krása zůstat tu napořád?
Hrad Hlasiťák!
Prostorná velice je naše vesnice.
Hrad Hlasiťák!
Je tu moře místa, můžeme si výskat.
Hrad! Hlasiťák!
Hrad Hlasiťák!
Svět točí se jen kolem mě, všichni sledují mě pozorně.
Vystoupím z davu a zazářím.
Korunu chci bezesporu, jsem sám v záři reflektoru.
Cítím jeho svit na tváři.
Hrad Hlasiťák!
Rodina se hýčká, nikdo se nemačká.
Hrad Hlasiťák!
Ve svých pokojích už o boje nestojí.
Hrad Hlasiťák!
Doma je útulně, ale radši zůstanem.
Hrad! Hlasiťák!
Hrad Hlasiťák!
Není to paráda?
Žijeme si spolu na hradě jako za starých časů.
Nenávidím…
Hlasiťákovy!
- Dneska je mizerně. - Škoda, že nejsme venku.
Ale vážně, sestřenko. Musíme něco naléhavě probrat.
Naše pouto věčného smutku?
Ne. Ostatní to možná nebudou chtít slyšet.
To, co Morag říkala na korunovaci, není pravda.
Moje rodina se sem vrátila.
Onoho osudného dne jsme pluli s úsměvem na tváři. Stýskalo se nám po domově.
Chybí mi laboratoř.
- Mně zas rakev. - A mně Scott. Je ze Skotska.
My to víme.
Vidím domov. Země na obzoru!
Koukejte. Už k nám letí Lolo. Doprovodí nás.
- Lolo! - Holka naše.
- Co jí je? Chce nás odehnat. - Jak poplujeme domů?
- Nijak. Dračice to nedovolí. - Ale proč?
Dávná pověst praví, že je drak ochráncem lochu,
a dokud je toho vévoda hoden, jeho nejvěrnějším přítelem.
Zatrolený pověsti.
Takový osud si nezasloužím. Lolo, ustup z cesty!
Snažíš se marně, bratříčku. Náš osud je zpečetěn.
Nebudu se dál přít. Máti, poplujeme zpět.
Rozlučte se s lochem Hlasiťák.
Co ještě?
Musíš vrátit korunu.
Ovšem.
Je mi z toho smutno. Smutním ráda, ale ne takhle.
Proč Morag o vašem návratu lhala?
Naše správkyně Aggie!
Vedla si o veškerém dění na hradě deník.
Možná se v něm skrývá odpověď. Kde by tak mohl být?
Moje ďábelsky prohnaná, proradná, milovaná Aggie.
Jako první jsi ty zlotřilce vyhnala.
Výborně, ty ohavná, tupá ještěrko.
Zbavila ses svého vévody. Já se ho zbavím taky!
Čau! Jak si můj nejlepší kámoš pod sluncem užívá dovolenou?
Budeš koukat. Jsme ze šlechtickýho rodu a je ze mě vévoda!
Ježkovy větrníky! To je paráda!
Už tě nemusí trápit, jestli budeš vynikat.
Jo. Už se nemusím bát, že mě sestry zastíní.
- Jo! - Ať žije vévoda!
Počkat. Jak budeš vévodit z Royal Woods?
Pořádají výměnný pobyty?
Ne tak úplně. Proto jsme se…
sem přestěhovali.
Clyde?
Lincolne, to je senzace!
Myslíš? To se mi ulevilo. Už se těším, až přijedeš.
Skotsko zní super! Už musím.
Pak mi brnkni. Povíš mi všechny super podrobnosti!
VÍTEJ DOMA, LINCOLNE
Chce to víc skořice.
Super kamarád.
Sestry! Ano, už to mám.
Nastražím ďábelskou past, pod zástěrkou přátelství musím ho zmást.
Zažije potupu jako nikdy dřív, musím Hlasiťákovy z lochu vypudit.
Ne!
To nestačí. Žádný Hlasiťák už nikdy na břeh nevkročí.
Ať nešlapou mi na paty, musím korunu si nasadit.
Všichni uvidí, že vévodkyní musím být.
Co začali, do konce dovedu, ukončím jejich hrůznou nadvládu.
Protože jestli chci mít klid,
vévodkyní musím být.
Když ho město vidí, s láskou jásá. Zlomím jim srdce, bude to krása.
S dračicí po boku přejdu do ostrého útoku.
Bude z toho v rozpacích.
Co začali, do konce dovedu, ukončím jejich hrůznou nadvládu.
Protože jestli chci mít klid,
vévodkyní musím být.
Je hříchem toužit po tichu, měla bych rodině odpustit?
Ne!
Hlasiťákovi odplují po moři pryč
a město konečně bude mi patřit.
Konečně budu vévodit!
Morag.
Jsi… duch.
Říkala jste, že jsme navěky odpluli. To není pravda.
Byla jsem u toho.
Vím jen, co mi předali předci.
- Chci si přečíst Aggiin deník. Kde je? - Deník?
Netušila jsem, že nějaký měla.
Nespustíme z vás oči.
Bravo, slečno Luno.
Díky, Morag. Válíte.
Jistě.
Proč svůj hudební talent nestavíš na odiv?
Řekla bych vám to, ale nerozumím.
Tak skvostně se tu na dudy naposledy hrálo ve zlatém věku tvých předků.
Netušila jsem, že si staříci rádi zaduli.
Ano, excelovali v mnoha oblastech.
V hudbě, módě, sportu i humorných poznámkách.
To oni v lochu Hlasiťák halasili.
Zdejší by potěšilo, kdyby jim Hlasiťákovic děvčata zlatý věk připomněla.
Totáč to žeru.
- Prosím? - Jsem pro! Dám vědět ostatním děvčatům.
Dopis! Poděkuj za mě Lise, kovová včelko.
Už se těším! Budeme mít ve vesnici vystoupení.
V těch nových šatech všechny ohromíš.
Jejda.
Vtipný.
K dalšímu uhrančivému kouzelnickému číslu potřebuju korunu.
- A je to! - No teda.
Vidím tě, královská koruno.
Ale vévodovi vyhládlo a dal by si burrito!
Tadá!
Promiň. Nestihla jsi je vyměnit.
Ne, bylo to vzrušující číslo.
Pane vévodo, je načase zhostit se královského úkolu a posloužit lidu!
Myslím, že s Lil zapracujeme na našem triku.
Ale zdejší lidé čekali 400 let, až jim vévoda zvelebí loch.
To asi máte pravdu.
Lil, tvůj starší bráška musí jít vévodit.
Výtečná práce.
Naše komíny už staletí potřebují načančat.
Jasně. Kolik ještě?
Jeden už máš. Už jen 432.
Hlavně že lidem dělám radost.
Nevím přesně, odkud se to nese.
SESTRY HLASIŤÁKOVY!!!
Už zas?
Lincolne? Děje se něco?
Luna!
Který kus plastu rád vypráví? Pravítko.
O Leni mluví celá vysočina.
Takhle vypadá talent, lidi. Jo!
Koukejte, jak umí bruslit!
Jo, jen se pokochejte.
Sestry, jú! Sestry, jé! Sestry, juchachá!
Chudáček vévoda.
Není to fér. Jsem vévoda.
Nejpozoruhodnější mám být já.
Nemají tě přece zastínit sestry.
Říkám to pořád.
Vážně?
Určitě se dá nějak zařídit, aby se všechny oči upřely jen na vévodu.
Jo.
A co tohle?
- Co myslíš? - Tohle.
Můžu se jako můj předek proletět na drakovi.
Geniální nápad. Už to vidím.
Když uvidí, jak se vznášíš na nebi, propuknou v jásot.
Uvědomí si, že tak pozoruhodného Hlasiťáka svět ještě neviděl.
Bude to paráda!
Ano.
Neumíš si to představit.
Zdravím, občané moji!
Lincolne?
Do toho, Lelo!
Jo!
Je to nádhera.
Vévodím!
- Na drakovi staletí nikdo neletěl. - Nakreslil sám sebe!
Hej! Milující fanoušci!
Jo!
Pravá podívaná začne až teď.
Lelo, co to vyvádíš?
- Lincolne! - Bráško!
Proč… mě… neposloucháš?
- Lincolne! - Tudy.
- Honem. - Tamhle!
Lincolne!
Z cesty!
Pozor!
Ale ne! Jsme v troskách. Chápete?
- Pomoc! - Chyť se, chlape!
Opatrně. Už tě mám!
A je to.
Ale ne.
Nebojte. Všechno spravím.
Jsem přece vévoda. Hele, sledujte.
Vidíte? Je jako nová.
- Ne! - To nic. Pořád si můžete koupit ryby.
To se mi ulevilo.
- Cos to provedl? - Já ty hranolky miloval.
Co si to dovoluje?
Lincolne!
- No potěš. - Katastrofa.
- Město je napadrť. - Je to nanic.
Nebuď smutná.
Lela udělala přesně to, co jsem po ní chtěla.
No vidíš.
Hodná holka. Morag potřebuje, abys pěkně vyrostla a zesílila.
I vévodové občas mají špatný den.
Špatný den? Spíš nejhorší den všech dob. S nejhorším vévodou všech dob.
Moc mě mrzí, že to slyším. Město tě potřebuje víc než kdy dřív.
Lincolne?
Lidi, už jsem ho našla!
V pohodě?
- Jak ti je? - Báli jsme se.
- Totálně jsi pohořel. - Lolo!
- Není to vtipný. - To ne.
Máte mě nechat domluvit.
Všichni to občas zbabráme. I já.
Abys věděl, probrali jsme to. Zítra ti pomůžeme město opravit.
Fakt? Jste nejlepší.
Jistě. Jsou přece Hlasiťákovi.
- Myslíte, že mi místní odpustí? - Jedno vím jistě. Nikdy nechovají zášť.
Běž domů, vévodo!
- Nic nám nezbylo! - Padej!
Zmiz z lochu!
Jen se musí vybít.
- Přejde je to. - Jen jim dej čas.
Ne, mají pravdu.
Vévodo, ne. Prosím.
Nezasloužím si být vévoda.
Pojedeme domů?
Pápá! Sbohem!
Nechceme přece, aby někdo viděl, co nemá.
Milá Aggie, je načase, abych naplnila svůj osud.
Šok. Nevěřím svým očím. Naše Aggie nás zradila.
Nejmilejší přátelé, Hlasiťákovi díky vám navěky věků odpluli.
Výborně!
Konečně je po všem. Jdeme domů.
Pardon, skoro jsem zapomněla…
Než Hlasiťákovi vzali do zaječích, požádali mě, abych se stala vévodkyní.
Povídám: „Já? Cože?“
A oni na to: „Že váháš. Jsi nej.“
Byla jsem v rozpacích. Ale jak bych mohla odmítnout?
Pustíme se do toho. Trumpety, roucho, veselí.
- Morag, to není… - Z moci mně svěřené, bla bla…
mě Angus povyšuje na vévodkyni lochu Hlasiťák!
To přece nemůžeš.
Buď zticha, ty moulo.
Kristova noho.
Vévodkyně!
Ne!
Hlasiťákovi nic takového neřekli. Byl jsem tam. Korunu ti nedali!
Angus v sobě nemá špetku faleše. Je to pravda, Morag?
Víte co? Mohla bych vám lhát.
Ale proč se namáhat? Přiznávám vinu!
Naše město si nezaslouží lhářku a zlodějku.
Nenecháme si to líbit. Podvodnice!
Jak chcete. Zkusila jsem to po dobrém.
A teď si to udělám po svém.
Vyhnali nás z obchoďáků, ale ze země ještě nikdy.
Ani jsem se nerozloučila se Scottem.
- Lela! - Ani s Lucille.
- Luce, asi se přece jen rozloučíte. - Šok.
Rodino.
- Lucille. - Nesu znepokojivou zprávu.
- Ty jsou nejlepší. - Tentokrát ne.
Morag nám ukradla korunu a prohlásila se za vévodkyni.
- Cože? - Hanebnost.
To přece nemůže.
- Věděly jsme, že se jí nedá věřit. - Ale já jí věřil.
- To ale není to nejhorší. - Jak jinak.
Morag poručila dračici, aby všechny vyhnala.
- Cože? - Jak?
Pomocí prastarého dračího kamene. Hodný drak tak může páchat zlo.
Počkat. Moje projížďka.
Proto mě Lela neposlouchala. Ovládala ji Morag.
Což znamená, že vesnici zničila Morag, ne ty.
Stejně je to moje vina.
Tak jsem chtěl být vévoda, že jsem se nechal ošálit.
A místní teď přijdou o domov.
Musím s tím něco udělat.
Ne. Zakročit musíme všichni.
Pořád nám pomáháš.
Tentokrát ti pomůžeme my.
Opatrně.
Honem. No tak. Tudy.
- Angusi. - Zaduj mi na dudy. Vévodo! Sestry!
Vrátili jste se. Ale Morag úplně přeskočilo.
My to víme. Vezmeme jí žezlo a zachráníme vesnici.
Můj první den v roli vévodkyně se nádherně podařil.
Konečně budu mít klid.
- Zkouška. Raz, dva. - Cože?
- Show může začít. - Hlasiťákovi!
- Já to nechápu. - Loď, koruna a svalnatá ruka?
A smějící se hovínko? Co tím myslí?
Loď řekne pápá.
Děcka!
- Ráhno! - Co to znamená?
Já nevím!
Myslela jsem, že je po všem.
Vylezte, vy hanební, titěrní troubové!
POTLESK – BUBNY – JÁSOT
Tak jo! Operace „Vezmeme Morag žezlo, zachráníme vesnici
a vymyslíme kratší jméno“ může začít.
Luan, jsi na řadě.
Byla jednou jedna vévodkyně, co smrděla jak shnilá dýně.
Ukradla žezlo, všem na nervy lezlo,
že vládne jim ohyzdná bachyně.
No tak. Jdeme rámusit!
Pozor!
Leni, teď!
Jupí!
Nevidím!
Bělení zubů stálo za to.
Promiň.
- Lucy, víš, co dělat. - Zkuste si mě chytit, Morag.
Mám tě.
Málem bylo po mně. Třeba příště.
Pal!
Angusi, co se děje?
- Je to hrůza. - Kde jsou děti?
Znáte to. Perou se s dračicí, co chrlí oheň.
- Tudy! - Počkejte!
Už můžeme.
Zaduj mi na dudy.
Jen tak dál, Luce! Pojď.
A teď já. Zvládnu to.
Jo! Jsem na dračici.
Jsem na dračici!
Klídek.
Pal!
- Ty! - Neprojde vám to.
- Pusťte ho! - Ne!
- Ukradla jste ho. - Je moje!
Potřebuje pomoc. Najdeme ostatní.
Přikazuju ti, abys ho pustil!
Chcete rozkazovat? Jde vám o moc?
Ne, díky koruně budu mít od Hlasiťákových navěky klid.
Nerad vás ruším, ale…
- Lincolne! - Už jdeme!
Šmankote!
- Tamhle! - Broučku!
Už jsme tady, bráško. Neboj.
Ne, Lelo!
Pěkně jste to zpackali.
Měli jste odplout pryč, dokud jste mohli.
Hlasiťákovi dohalasili!
Pal!
Ne!
Přestaň!
Lincolne!
Toužíte po koruně? Pojďte si pro ni.
- Ne! - Nedělej to!
Lelo.
- Lincolne! - Co budeme dělat?
Hlavně nezmatkujte!
Je to hrozná škoda. Nemáš kam utéct.
Takhle nic nezískáte. Mohla byste se všem omluvit.
To bych mohla…
kdybych byla pošetilá koza! Dej mi tu korunu.
- Ani nápad, Morag. - Říkej mi vévodkyně.
Z vás žádná koruna vévodkyni neudělá.
Nikdy nevynikneš. Lincoln Hlasiťák je nudná nicka.
Vždycky budeš stát ve stínu svých sester, kam patříš.
Mýlíte se.
Jsem pátý nejlepší kouzelník v Royal Woods.
Cože?
Co je to za kouzlo?
To stačí!
Triků už bylo dost!
Už jen jeden. Čáry máry fuk!
Dračice, usmaž toho moulu a přines mi korunu!
Cože?
Kristepane.
Tadá! Lelo!
- Záložní plán. - Dokázali jsme to. Dobrá práce, Lily!
Chtěla jsem si jen užít trošku klidu.
- A budu ho mít. Dej mi ji! - Pusťte ji.
Lincolne!
Mám tě, Lily.
Počkat. Cože?
- Lelo! - Hodná holka.
Zpomal!
Opatrně, zlato.
Lily letí na drakovi!
Pusť mě, ty bestie!
- Paráda! - Zaváleli jste!
- Broučci moji. - Lelo, budeme ti nadosmrti vděční.
- Válíš, Lincolne. - Máme tě rádi.
Hodná dračice.
Ať žijou Hlasiťákovi! Zachránili nás.
Ať žije Lincoln. Zapíše se do dějin jako nejhlasitější Hlasiťák.
Promiň, že jsme ti nevěřili.
Vévoda, jú! Vévoda, jé! Vévoda, juchachá!
Vrátil se nám vévoda!
Na co čekáš? Šup s ní na hlavu.
Jestli ne, nasadím si ji já.
Co jsme přijeli, hrozně jsem po ní toužil.
Myslel jsem, že díky ní budu vynikat jako sestry.
Když jsem ji měl, myslel jsem jen na sebe.
Ne na to, jak bych vám mohl pomoct. Byl jsem sobec.
Někdo se mi snažil vysvětlit, co koruna představuje.
Ale já jsem ho neposlouchal. Mrzí mě to.
Proto si tu korunu zaslouží jen jeden člověk.
- Angusi, z moci mně svěřené… - Ne, hochu.
- …královským rodem… - Ne.
…vás povyšuji na vévodu lochu Hlasiťák!
Ne, jsem jen správce parku.
Nejsi jen správce.
- Jsme rodina. - Vždycky nám pomáháš.
Lid promluvil, Angusi.
Vévoda.
- Já žasnu. - Naše rodina.
Čau, sestřenko!
Dalších 12 duchů. V pohodě. Jsem naprosto v…
Vévoda, který je vskutku hoden.
Znamenitě pečuješ o náš domov a všechny zdejší.
Děkuji, Vaše jasnosti.
Zaduj mi na dudy.
- Vévodo, co moje hranolky? - A ryby?
A co s ní?
Kristepane.
Pusť mě, ty zrůdo!
Dračice je strážkyně lochu. Rozhodne o Moražině osudu.
Přepočítala ses, ty mizerná, šupinatá ťunťo!
Budu díky tobě mít konečně klid!
Cože? Ne!
Lincolne, to jak jsi dal Angusovi korunu, bylo senzační.
- Jsi borec, čéče. - Jo!
- Ale když jsi říkal, že nevynikáš… - Cos to plácal?
Vám jde všechno.
Vyhráváte trofeje, fotíte se a… taky jsem chtěl vynikat.
- Lincolne, vždyť vynikáš. - Myslíš?
Jo, stejně jako Angus, co se o všechny stará.
- Staráš se o nás. - Den co den, brácho.
Fakt jako.
Jsi nejvýjimečnější brácha na světě.
- Doslova. - Přesně.
- Jo. - Bezpochyby.
To beru.
Mám tě ráda, Lincolne.
Hřeje mě to u srdce.
Prohledal jsem každý kout,
pátral jsem, kam patřit mám.
Chtěl jsem zpátky domů plout,
do země, kde po svém si zazpívám.
V ústraní a v zapomnění jak vyniknout mám?
Na druhém konci světa, daleko od domova
rodinu mám po boku znova. V tom je radost opravdová.
Jak najdu spojení se světem? Jak řídit se mám svým posláním?
Na odraz svůj v zrcadle dívám se,
s láskou v srdci jedno už vím.
Na cestě domů nikdy se neztratím.
- Ať mi to sluší. - Mozek patří…
Bude se mi stýskat.
Kdybyste potřeboval poradit, stačí zavolat.
Platí. Přece jen máš vždycky něco v rukávu.
Patentováno.
- Nashle! - Napište nám!
Ahoj!
Na tuhle dovolenou nezapomeneme.
- Přesně. - Doslova.
Sbohem, milující fanoušci! Ať se vám moc nestýská!
Skotsko. Konečně!
Promiňte. Hledám Lori Hlasiťákovou. Nevíte náhodou, kde je?
Ne!
- Vítej doma. - Díky, Clyde.
Skořice je tak akorát.
Touláme se. Co v nás je, hned ukáže se.
Touláme se spolu, touláme se.
Když navzdory plánům chaos zavládne, stačí vytrvat a dobře to dopadne.
Nechci ztrácet čas, být publiku napospas.
Nikdy nevíš, co najdeš zas.
Touláme se. Co v nás je, hned ukáže se.
Touláme se spolu, touláme se.
Překlad titulků: Hana Mišove