Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VOYEUŘI
STĚHOVÁNÍ TEDESCHI
Jako bych se vzdával života.
Nemalovat, nevrtat do zdi a nezavěšovat nic na strop.
Závěsy?
Víte, Thomasi, nepronajímají to jen tak někomu.
-Je to fakt! -Pippo, nehýbej se.
Vyfotíte nás? Díky.
-Ahoj, krocane. -Ahoj, kuře.
-Jak se máš? -Nic moc. A ty?
Takže jdeme do toho?
-Vypadá to tak. -Jo.
-Je to velký krok. -Obrovský.
Veliký. Jestli to nevyjde...
-Fíha! -Bude to blbý.
Tak to odpískáme?
-V nejlepším přestat? -Prostě... Jo.
-Těšilo mě. -Bylo mi potěšením.
-Vezmu si půlku věcí. -A já tu druhou.
To dává smysl.
Zlato, tady jsme doma.
Budu tady žít. S tebou.
Ne.
Ještě ne.
Jasně. Promiňte!
PODPIS NÁJEMNÍKA
-Co je to? -Chlorofylová voda.
-Cože? -Chlorofylová voda.
Klíč k dlouhému životu.
Radši se budu držet svého tramínu.
Tak jo, drž se tramínu.
Počkej.
Vím, že jsme teprve začali spolu žít, ale promluvíme si o dětech?
-O dětech? -Ano.
Je důležité promluvit si o tom teď.
Můžeme nemít děti ještě aspoň čtyři roky?
-Jo, jasně! -Jo?
-Nedělej... -Vyděsilas mě.
Ale vážně. Přemýšlela jsem,
že jsem v podstatě celý život strávila ve škole.
Co tě znám.
Tys jako kluk hrál v punkových klubech
-a dělal bůhvíco. -Bral drogy.
A já byla zalezlá v zatuchlé lékařské knihovně
-a studovala do dvou do rána. -Jo.
Nechci, aby nám nějakej mrňavej pokakánek
překazil posledních pár rebelských let.
Taky jsem přemýšlel o rebelii.
Teď řekneš něco pitomýho.
Ale ne. No...
Možná ti to přijde trochu praštěný,
ale napadlo mě, že se naučím na tahací harmoniku.
-Fakt? -Tak cos myslela?
Chci se probudit v neděli ráno se strašnou kocovinou,
která mi připomene, jaký šílený hlouposti jsem provedla minulou noc.
To jsem myslela.
Jsem ti k službám. Zasloužíš si to. Zasloužíš si
všechny kocoviny na světě, Pippo.
-To jo. -Zasloužíš.
Na krásný, šílený hlouposti.
Pojď sem.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
Podívej se na ty dva.
Co je zač? Nějakej fotograf?
Vypadá to tak.
Všechno je vidět.
Je to pěknej bejvák.
Pusinky.
Jsou zamilovaný.
Začíná být dusno.
Svlíká ji.
-Thomasi! -Je to tak.
-Thomasi. -Co je?
Neměli bychom špehovat sousedy.
Nešpehujeme.
Jen se díváme z okna. Náhodou jsou v našem zorném poli.
Určitě vědí, že je na ně vidět.
Přesně.
-Určitě to vědí. -Určitě.
Udělá, co si myslím?
Jo.
To je dobrej materiál.
Tak dobře.
Thomasi, teď jsme fakt šmíráci.
-Nemyslíš? -Cože? Chtějí, abychom se dívali.
Ale necháme toho, protože si to přeješ.
Děkuju. Je to naše první noc.
-Jasně. -Dopřejeme sousedům trochu soukromí.
A teď jebou.
Thomasi! No tak, zvrhlíku.
Tak jo.
Jen do ní. Tuž se, hochu.
Tak...
Mám pro tebe malé...
Thomasi?
Lásko?
Thomasi.
Sex.
Blahopřání je na místě.
-Co jsem udělala? -Ty? Nic.
Už třetí den nesleduju sociální sítě.
Žádnej Instagram ani Twitter.
Slíbily jsme si s Joni, že vydržíme celý měsíc.
Mazel tov, Ari.
Četla jsem, že páry, které tráví méně času před obrazovkou,
mají za měsíc až dvojnásobek sexu.
Jo?
A na co se dívají při masturbaci?
Jak jde spolužití?
Včera se stalo něco divnýho.
Naši sousedi přes ulici
to dělali a bylo na ně vidět.
No nekecej! Jak moc byli oškliví?
Nebyli. Byli nádherní.
Takže sis přitáhla židli a popcorn,
vytáhla dalekohled...
-Ne. -Proč ne?
I když ti někdo dovoluje nahlédnout mu do života,
neznamená to, že se můžeš dívat.
To se stoprocentně pleteš.
Koukat se je naprosto přijatelné.
-Vypadá to, že jsou exhibicionisti. -To pochybuju.
Jestli jsou exhibicionisti,
dívat se je slušnost.
Uvidíme se u oběda. Tak zatím, šmíračko.
Budete vidět mnohem lépe.
Uvolněte se.
Dělám to 40krát týdně posledních 20 let
a víc než polovina se podařila.
Dělám si legraci. Kanylu, prosím.
Dvacet let.
A pořád nevím, čím budu, až vyrostu.
Takže tři, dva, jedna...
Dobrý den, tady Pippa z L'Optique. Vaše brýle jsou hotové.
Pippo?
Máme otevřeno do šesti. Rádo se stalo. Nashle.
Co je to?
V Japonsku ptákům říkáme „dvě oči s křídly“.
A z dobrého důvodu.
Mají tak ostrý zrak,
že z osmipatrového domu
rozeznají mravence dole na chodníku.
Proč jí to říkáte?
Je to dárek do nového bytu.
Až vám z toho před oknem budou pít ptáčci,
připomeňte si, jak nedokonalý zrak má náš druh.
Tady ho jen trochu vylepšujeme.
Děkuji.
Já chci taky dárek.
Ahoj, lásko!
Ahoj!
Thomasi! To je roztomilý.
Vypadáme jako Bert a Ernie.
A co naši přátelští sousedé?
Fakt? To teď budeme dělat?
Jsou jako my.
Vůbec nejsou jako my. Jsou mnohem lepší.
-Jo. -Nebuď tak nápadnej.
Tak jo. Pěkně potajmu.
Jak se s nimi spřátelíme?
Chceš se spřátelit se sousedy, které teď asi šmírujeme?
Proč ne?
Vsadím se, že to saké, co pije, je špička.
Mohl by mi nalít a já bych předstíral, že se v tom vyznám.
A ona by ti mohla ukázat prima obchůdky.
Jasně, protože holky nic jiného nedělají.
Tak jo. Obchůdky si nechám ukázat já.
Jak se jmenujou?
Ona je určitě Margot.
No jo, jasná Margot.
A on je Brent.
Třeba mi Brent prozradí, jak si šlechtit chlupy na těle.
Včera jsem zahlédl jeho pohlaví. Má je perfektně zastřižený.
-Chtěla bys to? -Aby sis oholil chlupy na pohlaví?
-Jo. -Ne.
Nebyly by při dorůstání pichlavé?
Pichlavé...
Počkat, on se dusí?
A sakra. Nemůže dýchat.
-Že jo? -Nevidí ho.
Co uděláme?
-Výborně! -To je ono!
-Ne! -Běž do kuchyně!
Sundej si sluchátka!
Tady jde o život!
Mám zavolat záchranku?
Nedojeli by včas. Jdi tam.
-Poznají, že je šmírujeme. -Ale neumře. Běž!
Sakra. Tak jo. Sakra. Mám tam jít?
-Běž! -Tak jo, dobře.
-Počkej, Thomasi! Vrať se! -Co je?
-Co to děláš? Ne! -Takhle ne.
-Silněji! -Co to dělá?
Prosím tě!
Co to děláš? No tak!
Hele!
Takhle!
-Jo, to je ono! -Přesně tak.
Dělej! Zatlač!
-Zvládneš to! -To je ono!
-Ano! -Panebože!
Dokázali jsme to!
-Panebože, dokázali jsme to! -Jo, dokázali.
Právě vyplivnul tuňákovou rolku.
Úchylný.
Ne!
Tohle by mohl být problém.
Proč? Vědí, že je na ně vidět. Tak proč ne?
Někdo má návštěvu.
Ten kluk má docela úspěch.
Jo, reklamy nedělá.
-To zabolelo, miláčku. -Promiň.
Myslím, že tam byla odpoledne. Můžu se podívat?
Jo.
-Pěkně to přibližuje. -Že jo?
-Stál jen stovku. -Jen? Smlouvala jsi?
-Ne. Měla jsem? -Nejspíš jsi ho mohla mít za pade.
No ne.
Mimochodem, před chvílí jí sáhl na zadek.
Co dělá?
Improvizované focení? Prosím.
„To jsem já, Mario!“
Ale má hezký lacláče.
Sakra.
-Co se děje? -Co se to stalo?
Co se děje?
„Nazdárek! Dělám kliky!“
Já taky, kámo. Občas.
„Sundej si tričko. To kámoši dělají.“
-„Nejlepší kamarádi?“ -„Nejlepší kamarádi navždycky.“
-„Svlíkni se.“ -„Tak jo.“
To je divný.
Maže jí med kolem pusy.
Cink!
Prsíčka.
-Přestaň. -Prsa, vidím prsa.
-Myslíš, že ona to chce? -Já nevím.
Myslím, že to chce.
-Co když se vrátí Margot? -Že jo?
-Jsme špatný, že se díváme? -Ne.
Ten kluk si dost užívá.
Na, dívej se.
Tak jo.
Co to děláš?
Sundávám ti košili.
-Pippo... -Sundej si ji!
A co teď?
-Dívej se. -Dobře.
Co dělají?
Líbá ji na krk a... Spíš co děláme my.
-No tak. Soustřeď se. -To je šílený.
Dávej pozor.
Tak jo. Teď...
Jo?
Teď já.
-Dělej, sundej si je! -Provedu!
-Jsi si jistá? -Jo.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
-Můžeš zrychlit? -Jasně.
A přitvrdit?
-Takhle? -Jo.
-Já už asi... -Vydrž ještě.
-Zkusím to. -Zpomal, jestli musíš.
Ne, já už...
Promiň.
To nic. Proč se omlouváš?
-To bylo rychlejší než normálně. -Bylo to úžasný.
Jen jsme to ještě nikdy nedělali.
Bylo to sexy.
Přinesu ti žínku.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
Je to úplně jasný.
Margot je Brentova žena nebo stálá přítelkyně,
a když byla pryč, Brent ji prostě podvedl.
-To si taky myslím. -Jak si můžeš být tak jistá?
Třeba mají jen otevřený vztah.
Ne.
Nebo na ně promítáš svůj postoj k monogamii?
-Jak je to pravděpodobný? -Co?
Že jsou swingeři. Říká se to ještě?
Siri, jaké procento párů má otevřený vztah?
Myslíš, že Siri zná odpověď?
Blumstein a Schwartz zjistili, že 15 % manželských párů
má dohodu, která dovoluje mimomanželský sex.
-Patnáct procent? -To mě fakt udivuje.
A to je průměr.
Vsadím se, že ve velkoměstě je to mnohem víc.
Tohle je šoustací město.
-Chudák Margot. -Jo!
-Jo, chudák Margot. -To se nemá.
Zajímalo by mě, co si povídají.
Brácho.
-Ségro. -Co je?
Nic.
Joni, řeklas „aha“.
Jako že tě něco napadlo.
-Tak... -Dobře.
Když jsme chodili na vysokou,
Tommy byl zabouchlej do studentky literatury jménem Kylie.
Všichni ti pitomové s ní chtěli chodit, ale nikdo si netroufal
s ní promluvit.
Prosím pokračuj.
Jednou večer jsem k ní zašla zahulit si a podívat se na film.
-Normálka. -A zjistila jsem, že vymysleli,
jak připojit laserové ukazovátko na mikrofon,
takže jsme všichni mohli nenápadně Kylie odposlouchávat
a doufat, že náhodou přizná, jak jednoho z nich miluje.
-Taky ses toho účastnil? -Ne.
-Možná. -Byl to jeho nápad.
Sestrojil to podle návodu z YouTube.
-A co se stalo? -Nic.
-Zapnuli jsme to. -Ne!
A když to spustilo, všichni byli zdrcení.
Z toho vzdychání a hihňání
bylo okamžitě jasný,
že Kylie a její spolubydlící
mají lechtací večírek se Sethem Gildensteinem.
-S Gildensteinem? -Jo, s Gildensteinem.
Kylie byla v těch 15 %.
Na Sethovi Gildensteinovi je zajímavý, že ho nikdo neviděl v botách.
-Cože? -Nosil jenom kolečkové brusle.
-A stejně si zašoustal. -A hodně.
Dost už o Sethově obuvi!
Jak ten laser funguje?
Takže, třído. Velká panelová okna, jako je tohle,
se chvějí, když vyluzuješ nějaký zvuk.
Tohle okno teď rozechvívá můj hlas.
Když na něj namíříš laser, co se asi stane s jeho paprskem?
Taky se chvěje.
Jednička s hvězdičkou. Přesně tak.
Tečka laseru poskakuje podle vibrací.
Když ten pohyb zachytíš,
můžeš to přeložit do slyšitelných zvukových vln.
Proč jsme to ještě neudělali?
Pippo, je to nejspíš nezákonné,
a taky nemůžeme.
Když namíříme laser do jejich bytu, tak tam končí.
Ty vibrace přes ulici nezaznamenáš.
Paprsek by se musel odrazit zpátky sem.
Cože?
Když se nevloudíme do Brentova ateliéru a nedáme mu za okno zrcátko,
máme smůlu.
Mají tam satyra.
-Cože? -Víš, co je satyr.
Římský bůžek plodnosti. Podívej.
Mám hroznej nápad.
Nemůžu uvěřit, že do toho jdeme.
Přesně o tom mluvím.
Naše budoucí já budou koukat.
Moje přítomné já má dost nahnáno.
-Taky je střízlivý. -To je pravda.
Co by se mohlo stát?
Hej!
-Thomasi! -Hej!
Hej, kámo!
-Thomasi! -Kámo!
Co to mělo být?
-Na krásný, šílený hlouposti. -Na krásný, šílený hlouposti.
Cink!
-Praskla? -Ne, dobrý.
Cože?
Jak se jmenovala tvoje kapela?
Jmenovali jsme se Stress.
-Stress? Super. -Promiň, musím se protáhnout.
Jaká kapela v 80. letech?
Boží!
-Ahoj! -Pěknej kostým.
Je to palba, Margot!
Jak se máte? Můžu si dát práska?
Díky, Zorro.
Jako doma.
Mohla se převléct za kohokoli z Tenenbaumových,
ale ne. Margot!
Jak to šlo, kuře?
Úkol splněn.
Jo! To jsem chtěl slyšet.
Tak jo. Připravena?
-Ano. -Dobře.
Hledej malý zelený bod.
Řekni, jestli mám jít nahoru nebo dolů.
-Nevidím ho. -Někde tam je.
Já vím, ale nevidím ho.
Vypni to!
Co je?
Budou si myslet, že je někdo chce zabít.
Začni níž.
Dobře.
Teď doprava.
Trochu víc. A stůj.
Teď trochu výš.
Ještě trochu. Dost.
Co teď?
Budeme doufat, že se to odrazilo někam sem.
Není to moc vědecká metoda.
Počkej.
Teď opravdu koukám.
-No tak. -Počkej.
Znějí jako učitelé z Charlieho Browna.
Jo.
Viděla jsem tě jít do koupelny s nějakou ženskou!
To si snad děláš srandu.
Přede všemi. Jsi idiot?
Myslíš, že tě lidi nevidí?
-Fakt si to myslíš? -Tenhle rozhovor mě unavuje.
-Tak jo. Chceš to vědět? -Jo.
Řekni mi pravdu. Miluješ mě ještě?
-Jdi do prdele! Co? -Tak miluješ?
-Jak se můžeš... -Miluješ mě ještě?
Tohle mi nedělej. To nedělej.
Nedělej to.
Myslím, že mě chceš opustit, ale nemáš na to odvahu,
tak hledáš důvod, aby to byla moje vina, ne tvoje.
Ne, viděla jsem tě.
Nejsem povinen něco vysvětlovat. Máš mi věřit.
Myslíš, že bych někoho šoustal v našem bytě?
-To si o mně myslíš? -Myslela jsem...
-Viděla jsem tě... -Cos myslela? Jasně.
Moje práce tě znervózňuje. To dává smysl.
Říkala jsi mi to stokrát.
Ale bez mé práce, kdo tohle všechno zaplatí? Ty?
-To není fér. -Uživíš nás ze svých příjmů?
Jestli se rozvedeme, nevím, co budeš dělat.
Nechci rozvod. Ne.
V určitém bodě o tom budu muset přemýšlet.
Snažím se.
Ale co ještě můžu dělat?
Jak dlouho to mám snášet?
Mrzí mě to.
-Jestli tě to mrzí, změň se. -Změním se.
Fakt? Nech mě. Opravdu?
-Opravdu se změníš? -Ano.
-Změníš se? -Ano.
-Tak šoustal jsem dnes někoho? -Ne.
-Ne? Hulil mi někdo péro? -Ne.
-Ne. A miluješ mě ještě? -Ano.
Tak se přestaň chovat jako taková píča!
Promiň.
-V pohodě? -Jo, jen...
Něco na mě leze.
Jo.
V Montrealu prý řádí šeredná kocovina.
Myško, můžeš sem na chvíli přijít?
Dobrý den.
Přejete si?
Sháním nové brýle.
Pippa je na obroučky nejlepší.
-Opravdu? -Máte s sebou předpis?
Ne. Už pár let jsem nebyla na kontrole.
Možná se to změnilo.
Pippo, mohla bys ji vzít před půl třetí, ne?
Vyšetření zraku?
To by bylo skvělé.
-Jistě. -Děkuji.
Já jsem Julia.
-Pippa. -Těší mě.
Těší mě.
I, F, O, Z...
P?
Nebo další F.
Nevím.
Prosím.
A?
Nebo B?
Můžete mi to ještě ukázat?
A?
Nebo B?
Zdá se mi to stejné.
Je to v pořádku?
Váš zrak je strašný.
Ale většina lidí má zrak na prd.
Díky tomu mám práci.
Podívám se na povrch vašeho oka, jestli tam jsou nějaké poruchy.
Tady si opřete si bradu.
Na chvíli spatříte jasné světlo.
Teď se přiblížím.
Ano.
Podívejte se nahoru.
Doleva.
Dobře.
Doprava.
Dobře.
Ještě jednou.
Nedokážu se rozhodnout. Co myslíte?
V těchhle vypadáte rozhodně víc...
Jako sexy knihovnice.
-Sexy knihovnice? -Jo!
„Přijď za mnou do skladu, chlapáku.
„Přečteme si nejnovější román od Emmy Straubové.“
V těchhle vypadáte víc jako femme fatale.
Jako... „Ojedu Doogieho Howsera a pak mu podříznu krk.“
To snad ne.
-Myslíte, že mi sednou? -No jasně.
Na nových brýlích je skvělé, že se můžete rozhodnout, kým chcete být.
Tyhle mi připomínají mou kavárnici.
Takže asi...
Jsem femme fatale.
To možná jste.
Sednou vám.
Bude to asi znít divně...
Možná je to trapné.
Nezašla byste někdy třeba na kafe?
-Je to divné? -Ne.
Určitě?
Ne, moc ráda.
Vím, že se ani neznáme, ale přijdete mi prima.
-Díky. -Dáte mi svoje číslo?
Ano, na mobil.
Výborně. Moji známí o víkendu otevřeli lázně.
Mohly bychom se tam podívat.
-Zavolám vám. -Ano, to zní skvěle.
-Nashle. -Nashle!
Co se děje?
Ať jsou vaše narozeniny, výročí nebo jen všední den,
vždycky je důvod k oslavě.
Nenechte si to zkazit poruchou erekce.
Zeptejte se lékaře, zda je vaše srdce zdravé...
Můžeš dát prsty kolem rámu?
Je to tvůj rám. Není to rekvizita. Patří ti.
Strašně rád bych tě vylízal.
-Co to řekl? -Zkus tohle.
Dej ruce nahoru. To je ono, vydrž.
Zasloužíš si to. To je ono.
„Jen si oba sundáme košile.
„Všechno je fajn a naprosto profesionální.“
Cos sem přišla, říkám si, jak asi chutnáš.
-Ježkovy voči! -Trochu brzdi.
Tak jo.
Máme to. Podívej, jak se tváříš.
-Je to past! -Vypadáš opravdu šokovaně.
-Myslela jsem, že to říkáš vážně. -Taky jo.
Ne... Jdeš na to moc zhurta.
Sundej si ten obojek a utíkej, holka.
Nebudu ti za to nic počítat.
Obvykle ti platí?
Ano, obvykle je to 200 dolarů navíc
za ližbu, ale tobě to udělám zadarmo.
Panebože!
Fakt děkuju.
No tak, o co jde?
-Ale ne, brácho. -Nebudu...
Můžeš si cestou v metru říkat, jaké by to asi bylo,
nebo půl hodinky zůstaň,
a já ti připravím orgasmus, o jakém se ti ani nesnilo.
Cože? To snad...
To na ni nemůže platit.
Tak jo.
Dobře.
-Že je to příjemný? -Ano.
Cože?
-Cože? -Jo.
-Nekecej! Cože? -Že jo?
-Mluvila jsi s ní? -Jestli tím myslíš Julii,
-tak jo. -Julia?
Vím, jak vypadá její oční bulva zevnitř.
-Ze všech očních klinik na světě. -Si vybere tu naši.
A ještě ujetější je,
že jsme si perfektně rozuměly a o víkendu spolu jdeme ven.
To je úlet!
Mám pocit, že asi potřebuje kamarádku.
Aby si mohla promluvit o svém nezdravém vztahu.
Jo, dnes jsem ho viděl.
Tak trochu zneužil jednu holku.
Cože? Někoho šoustal, zatímco byla u mě?
Byl to jen orál, ale nebylo to dobrý.
Tak nevím.
Říkal jsem si, že nám to možná nesvědčí.
Souhlasím. Bylo divný nic jí neříct.
Ale není divný šmírovat sousedy?
Zhasínat světla, aby si nás nevšimli?
Fakt se s ní o víkendu sejdeš?
Kdybych ti zahýbala, nechtěl bys to vědět?
Nevím, jestli bych to chtěl.
Nelíbí se mi, že přemýšlíš, co by bylo kdyby.
Ale to není co by kdyby.
Ten zmetek ji podvádí a my to víme.
Teď mám morální povinnost zachovat se správně.
Počkej, kuře.
Když jsme se rozhodli bydlet spolu,
těšil jsem se, že spolu podnikneme tenhle krok.
Chápu, že se chceš zachovat správně,
ale vrátíme se k nám.
Třeba bych jí to o víkendu mohla říct.
Já ti nestačím?
Slibuju, že jí to jen rychle řeknu a hotovo.
-Ty mě neposloucháš. -Třeba jí to dodá odvahu...
-Kam jdeš? -Jdu se napít.
-Ale vždyť jen... -Pippo.
Nepotřebuje zachraňovat. Nepotřebuje, abys ji zachraňovala ty.
Nic ti do toho není.
Thomasi.
Zlato?
Zlato!
Mluvím s tebou.
Ano?
Celý den je mi smutno
kvůli naší včerejší hádce.
Nemyslela jsem to tak.
Doufala jsem, že ti to vynahradím.
Miláčku...
-Jen... -Jen se uvolni.
-Jsem uvolněný. -Nejsi uvolněný.
Jsem uvolněný.
Ale nemám na to náladu.
Opravdu tě nepřesvědčím?
Můžeme dělat narozeninové věci.
Jsi milá, ale dnes ne.
Včerejšek ti odpouštím. Opravdu.
Pippo!
Ahoj.
Fakt to potřebuju.
Měla jsem náročný týden. Jdeme.
Zdá se, že fakt miluješ svou práci.
Ano.
Tuhle jsem si uvědomila...
Mám oftalmologii ráda. Prostě mi dává smysl.
-A jde ti to. -Díky.
Ale budu to dělat do konce života.
Konečně jsem dosáhla něčeho, o co jsem se roky snažila,
a během toho jsem si uzavřela všechny možnosti být něčím jiným.
Je to, jako když jsi něčím tak posedlá,
že zapomeneš zvednout hlavu, rozhlédnout se a říct si:
„Počkat, co to vlastně dělám?“
Ale už se nemůžeš vrátit.
Jo.
-Já mám opačný problém. -Co děláš?
Snažím se na to přijít.
Byla jsem...
Byla jsem modelka.
Říkám to, jako bych se za to styděla.
Byla jsem modelka, ale už nejsem.
-Jak to myslíš? -Je to složité.
Je asi těžší najít hlubší smysl v práci,
když se každý den musíš usmívat
a ostatní rozhodujou, jestli jsi dost sexy.
I když se cítíš otupělá a očumovaná,
jsi závislá,
protože od toho odvozuješ, za co stojíš.
Rozhodla jsem se, že druhé nervové zhroucení bude poslední.
Odešla jsem.
Teď se dívám na zbytek života a cítím se ztracená.
Můžeš dělat cokoli.
Co ti brání?
Vlastně já sama.
Mám mraky zájmů, a žádné schopnosti.
-Prosím tě, to není pravda. -Vážně.
Nechodila jsem na vysokou. Stěží umím psát na stroji.
Koupila jsem bezdrátovou tiskárnu
a nemohla přijít na to, jak funguje.
Zato nemáš žádné dluhy kvůli školnému.
Ale taky nemám žádnou kariéru.
Manžel mi sehnal práci v nóbl fotoateliéru.
Je to fajn, cestuju po světě na vernisáže a tak.
A je to fajn,
ale není to můj raison d'être.
Tohle je tak příjemný.
Na co čekáš?
Co dělá tvůj manžel?
-Jmenuje se Sebastian. Teda Seb. -Seb.
Je fotograf. Opravdovej fotograf.
Má v tom světě docela jméno.
Je geniální.
Vím, že to je otřepané slovo,
ale on opravdu je.
Poznali jste se díky práci?
Řekněme, že jsme se spolu vyspali po focení.
Když se něco takového stalo,
většinou jsem pro ně byla jen další exotická lahůdka,
ale Seb mě miluje.
Mělas asi štěstí.
A je úžasnej v posteli...
Takže život jedna báseň?
Jo.
Je umělec, takže je výstřední.
A to má svoje stinné stránky.
Ale bez něj bych nevěděla, co si v životě počít.
Je pro mě vším.
Není ti nic, Margot?
Kdo je Margot?
Julie!
Promiň, vždyť znám tvoje jméno!
Margot? To je zvláštní. Právě jsem měla halloweenský...
To je jedno.
Manžel je prostě složitá osobnost.
Měla by ses s ním někdy setkat.
Ano?
-Dej vědět, zajdeme na večeři. -Dobře. Díky.
Tak ahoj.
Měj se.
Nekoukat.
-Mám přání. -Ano?
NAJÍT TISKÁRNU
TISK
TVŮJ MANŽEL TĚ PODVÁDÍ.
TISK
V KOŠI V KOUPELNĚ JE POUŽITÝ KONDOM.
Julie.
-Co děláš vzhůru? -Čtu si.
Tu novou knihu, cos o ní mluvil.
-Asi je poutavá. -Ano.
A proč ty jsi vzhůru?
-Pippo! -Thomasi!
-Co děláš? -Ne...
Ty to nechápeš. Mám opravdu starost.
Kvůli čemu?
Asi jsem snědl něco, co mi nesedlo.
-Nebuď vzhůru moc dlouho. Dobrou. -Dobrou noc.
Já mám taky starost.
Proč se chováš tak směšně?
Cos udělala?
Pippo, cos udělala?
Tys jí to řekla.
Thomasi, musela jsem.
Podívej se na ni.
-Podívej se! -Vím, že podle tebe je to špatné.
-Je to špatné. -Nemohla jsem jen přihlížet.
-Nemusela jsi. -Oba jsme se na ně dívali.
Není moje vina, že jsme na to přišli.
-Co to dělá? -Byl to tvůj nápad.
-Pippo, dej mi ho. -Co?
Panebože.
Ona...
Thomasi... Co budeme dělat?
Budeme se dívat, jak ho zabije? Zavolám policii.
Ne, to nemůžeš.
Uvidíme vraždu, kterou jsi zavinila.
Nenaváděla jsem ji, aby někoho zabila. Nevolej.
-Co budeme dělat, Pippo? -Já nevím.
Do prdele!
Kéž bychom měli jiný pokoj.
Řekni dost.
Dost.
-Thomasi? -Ano?
Máš naprosté právo být na mě naštvaný.
To jsem.
Jsem zklamaný.
Já vím.
Chci vědět, že ti můžu věřit.
Můžeš.
-Chci cítit, že ti stačím. -Stačíš.
Končím.
Ten dalekohled vyhodím.
Už se s ní neuvidím.
Mrzí mě to.
Dobře.
Obejmeš mě?
Jo.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Ne.
Co je?
Ne!
-Co to děláš? -Ne...
To ne...
Ne!
Thom...
Co budeme dělat?
Thom...
-Musím jít. -Cože?
Nemůžu tady zůstat.
-Kam jdeš? -Já nevím.
Půjdu k sestře. Nemůžu tady zůstat.
Thomasi, nemůžeš odejít.
-Ne... -Thomasi, prosím tě...
-Potřebuju tě. -Ne, nemůžu s tebou být.
-Prosím! -Řekl jsem ti, abys přestala,
ale ty sis nemohla pomoct.
Opravdu se bojím a potřebuju tě. Prosím, nechoď.
-Miluju tě! -Kdyby jo, poslechla bys mě.
Jak jsem to měla vědět? Co mám podle tebe dělat?
Nemůžeš dělat nic, Pippo! Je mrtvá!
Kvůli tobě!
Ukončilas její život!
-Tos udělala ty! -Přestaň.
-Už tě ani neznám. -Prosím, přestaň.
Skončili jsme.
Je konec.
Thomasi!
Haló, tady Pippa z L'Optique.
Přišly vaše brýle.
Máme otevřeno do šesti.
Nedovolali jste se Julii,
ale jestli se na to cítíte, nechte prosím vzkaz. Píp!
Julie, tady Pippa,
ta oftalmoložka.
Chtěla jsem ti říct...
Tvoje brýle jsou hotové.
Mrzí mě to... Moc mě to mrzí.
Nevěděla jsem.
Nikdy bych to neudělala.
Mrzí mě to. Nevím, proč...
Nevím, proč se to stalo.
Mrzí mě to.
Moc mě to mrzí.
Známe se?
Myslím, že ne.
Vaše tvář je mi povědomá.
Hezké oči.
Díky.
Co si dáte?
Vodku s tonikem, prosím.
Vodka s tonikem se sem moc nehodí.
Nevadí, že tu sedím?
Odsednu si, až dorazí vaše rande z Tinderu.
Ne, nevadí.
Tak, neznámá,
na něco se snažím přijít.
Můžu se na něco zeptat?
Jistě.
Je to osobní otázka.
Díváte se na pornografii?
-Co prosím? -Díváte se na porno?
Nijak často. Ne.
Ale občas...
-Možná. -Aha.
Většina lidí se dívá na porno pořád.
Manželé, manželky,
přítelkyně, přátelé, milenci,
mámy, tátové, mazlíčci, všichni.
Všichni se dívají na porno.
Aspoň tucet lidí v tomhle bloku si to zrovna teď dělá u porna.
Lidi, co mají vážný vztah.
A nezáleží na tom, viďte?
Můžu vám položit další osobní otázku? Měla jste někdy vážný vztah?
Ano.
A váš přítel nebo přítelkyně...
-Přítel. -Masturboval někdy?
-Nejspíš ano. -Ano.
-A vy? -Možná.
A změnil ten prostý akt vaši lásku k němu?
-Ne. -Nezměnil. A proč ne?
-Nevím. Protože to nic neznamená. -Přesně tak.
Povězte mi, jaký je rozdíl mezi vaším vibrátorem a mužským penisem?
-Jak víte, že mám vibrátor? -Protože jste žena.
Vibrátor nic necítí.
Vibrátor není spojený s mozkem.
Řekl bych, že většina penisů taky ne.
Vibrátor není spojený s duší.
Měl jsem spoustu sexu, který byl stejně bezvýznamný,
a možná bezvýznamnější než masturbace.
Jediný rozdíl je v tom, že s člověkem je to větší zábava.
Ne každý s vámi souhlasí.
Ne, nesouhlasí.
A hovno záleží na tom, jak moc je milujete.
Promiňte. Jen...
Prodělávám nejbolestnější
odloučení v životě
a jsem trochu neomalený. Promiňte.
To nic.
Díky.
Osel a jeho páni.
-Cože? -Osel a jeho páni.
Je to bajka. Připomněl jste mi ji.
Osel jako to zvíře.
V tom příběhu osel patří rolníkovi, který ho pořádně nekrmí.
Celý den dře o hladu na zahradě.
Vypraví se za bohem Jupiterem a říká:
„Můžeš mi dát nového pána? U tohohle umírám hlady.“
Jupiter má laskavou náladu,
a tak řekne: „Jasně. Přání splněno.“
Druhého dne osla prodají hrnčířovi.
Paráda. Teď má určitě život jedna báseň.
Chyba! Je to ta nejhorší práce.
Krmí ho dobře, ale musí celý den tahat strašně těžké náklady cihel.
Zase jde za Jupiterem a povídá: „Jupitere,
„opravdu potřebuju jiného pána. Prosím.“
Jupiter na to: „Ne tak zhurta!
„Udělám to už jen jednou. Jsi si jistý?“
A osel povídá: „Pořád mě bolí záda.
„Léky na to ještě nevymysleli. Uděláš to pro mě?“
Druhého dne osla zase prodají,
tentokrát koželuhovi.
Ten osla zabije a pověsí,
kůži stáhne a udělá z ní sandály.
Poučení je:
„Kdo není spokojený na jednom místě, stěží najde štěstí jinde.“
Víte, proč Ezop tu bajku napsal?
Jak jsem říkala,
aby ukázal, že není co závidět.
Ne.
Napsal ji pro své otroky.
Aby si, když byli na dně,
mohli tu bajku vyprávět a cítili se líp.
A přitom ve skutečnosti byli jen hluboce utlačení.
Bylo by divné, kdybych si vás chtěl vyfotit?
Pozor na rozbité sklo. Měl jsem tu menší nehodu.
Hezký byt.
Dáme si něco lepšího.
Scassari.
Hrozny zrály ve stínu italské sopky.
Jste profesionál?
Jasně.
Za pár týdnů budu mít vernisáž.
Měla byste přijít.
Rozmyslím si to.
Postavíte se tamhle?
Otočte se ke mně.
Ty oči.
Opravdu jsme se nikdy neviděli?
Mám hrozné vlasy...
Ne, to je dobré.
Nevím, co mám dělat.
Dělejte, co vám řeknu, a bude to perfektní.
Položte si levou ruku na rameno.
Sklopit hlavu.
Vypadáte moc mile.
Podívejte se na mě.
Je to dobré?
Ano, jen ten svetr.
Jakou máte podprsenku?
Nenápadnou.
Skoro každý den pracuju s nahými modelkami, takže...
Zapomínám, že to není běžné.
Ale jestli vám to je nepříjemné, tak nic.
Ne, v pořádku.
Jen...
Roztomilé.
Můžu si udělat pár fotek?
Dovolte.
Nebyla jsem připravená.
Nejlepší fotky dělám, když to nečekáte.
A co teď?
A co kalhotky?
Obraťte se.
-Dobře. -Máte úžasné tělo.
Děkuji.
Oči na mě.
Trochu zvednout bradu.
To je ono. Sundejte si podprsenku.
Cože?
Tak jo.
Aby to bylo méně trapné.
-Co to děláte? -Co asi?
Hezké ponožky.
Díky.
Teď vy.
Co to sakra dělám?
Co se děje?
Někoho mi připomínáte.
To mě mrzí.
Není to vaše vina.
Počkej, přestaň.
Přines kondom.
Pippo?
To je hnus.
Dejte si. To vám udělá dobře.
A druhý den ráno...
To jsem ho našla.
Musela jsem ti to říct.
Musela jsem to někomu říct.
Pochopím, jestli se mnou už nikdy nepromluvíš.
Počkej.
Pippo, ty myslíš, že je to tvoje vina?
Všechno se to stalo kvůli mně.
Nemůžeš se obviňovat.
-Celé jsem to způsobila. -Ne... Ano, je to tragédie.
Je to víc než tragédie, je to šílený.
Ale netušilas, že se to stane.
Právě jsi dostala kopačky.
Možná sis to zasloužila. Na tom nezáleží.
Jsi sama.
A zlomené srdce se nejrychleji spraví,
když uděláš nějakou kolosální pitomost.
Dělat to s deprimovaným vdovcem, kterého šmíruješ,
to je trochu extrém, ale patří to k věci.
Nezdá se to skutečné.
Teď jsi na tom fakt blbě
a měla by sis co nejdřív najít psychologa,
ale jsi dobrý člověk, Pippo.
I když si tak zrovna teď nepřipadáš.
Jestli jsem tak dobrá, proč ho chci znovu vidět?
Vypařil se.
Zní to ujetě, ale kdybych ho ještě viděla,
třeba bych to překonala.
Je to hloupé, já vím.
Tak jo.
Jestli není doma, kde asi je?
Pippo?
Dnes má vernisáž.
-Něco k pití? -Jasně.
Nemyslel jsem, že přijdeš.
Přišla jsem.
Je to paráda.
Nemůžu se dočkat, až uvidím fotky.
Paráda. Jo, je to fakt paráda.
Jsi v pohodě?
Teď musím vystoupit. Díky, žes přišla.
Zaprvé, díky, žes nás představila.
Zadruhé, tak jsem si ho nepředstavovala.
Než začneme,
měl bych říct, že toto je společný projekt.
Mou spolupachatelkou byla má životní láska
Julia Novatore.
-Takže... -Chci jít domů.
Zdá se mi správné, aby tu byla se mnou.
Přivítejte Julii.
Pojď.
Zdravím vás.
Tato výstava vypráví moderní bajku.
Je to tragický příběh
milé mladé ženy jménem Pippa.
Proboha.
Pippa bydlí naproti našemu ateliéru v bytě, který vlastníme.
Když se s přítelem nastěhovali,
budoucnost byla růžová.
Všechno šlo jako po másle.
Pak je trochu vyrušili neznámí odnaproti.
My.
Záleželo jim víc na tom, co se děje
v životech ostatních než v jejich vlastním.
A co začalo jako nevinný koníček,
se změnilo v posedlost.
Vloudili se na naši halloweenskou párty a instalovali mikrofon,
aby mohli odposlouchávat naše rozhovory.
Což je naprosto nezákonné.
A přesto byla Pippa přesvědčená,
že jedná správně.
Nejdřív je to rozdělilo citově.
A pak je to rozdělilo navždy.
Vůbec si neuvědomila,
že zatímco oni sledovali nás...
My jsme sledovali je.
Pippo!
Jo, to jsou moje prsa.
Tohle je ten byt.
Podepsali souhlas se zveřejněním fotek.
Je to poslední stránka nájemní smlouvy.
Prostě a jednoduše.
Vím, jestli si to přečetli?
Ne. Ale to není moje starost.
Zeptám se vás takhle.
Kolikrát za tento týden vám na displeji vyskočila žádost,
abyste souhlasili s obchodními podmínkami,
a vy jste to bez přemýšlení odkliknuli?
Zvykli jsme si na to, viďte?
Dává vám to však právo...
Je to tragédie.
A oba se cítíme hrozně. Viď, Sebe?
Samozřejmě.
Ale je to hlavně výstraha.
Nemá obdobu, jak si dnes pouštíme lidi do života.
Je společensky zcela přijatelné, ba dokonce očekávané,
že sledujeme lidi, které třeba ani neznáme,
abychom nahlédli do částečně pravdivé verze jejich životů.
Seb a já jsme Pippě a Thomasovi předváděli jistou verzi našeho života.
Ano, vytvořili jsme si příběh a dali jsme jim ho k sledování.
Dostali od nás místa v první řadě.
A oni se dívali.
Hned je to zaujalo.
A nám stačilo dívat se na ně.
Kromě vaší mezinárodní premiéry v Tokiu...
Všude.
Prodali jsme to všude! Je to strhující úspěch!
Jsme teď miláčkové uměleckého světa.
A vydělali jsme na tom odpornou hromadu peněz.
Máte nějaké zajímavé otázky?
Kolikrát se dá člověku gratulovat?
Tvoje oblíbené.
-Scassari. -Vyslovuje se to Scassari.
Kdo ho poslal?
„Těšíme se na uvedení Voyeurů v nadcházející sezoně.“
Galerie Tate.
No paráda.
Zlato, musíš to překonat.
Ty nikdy nemáš pocit viny?
Ne.
VÍM TO.
THOMAS NESPÁCHAL SEBEVRAŽDU.
ZABILI JSTE HO.
Tamhle.
Co to dělá?
Přeskočilo jí.
Co si myslíš, že víš, Pippo?
Pippo!
Jen s tebou chceme mluvit!
Prosím...
Je to opravdu nutné, Pippo?
-Nechte mě na pokoji. -Co si myslíš, že víš?
Nevím.
Jsou to závažná obvinění. Odněkud se musela vzít.
Přestaň se do nás srát.
Když jsem se na vás dívala,
věřila jsem každému okamžiku.
I když nic z toho nebylo skutečné.
Když zemřel Thomas,
nezdálo se to doopravdy, ale pořád je pryč.
Nikdy by to neudělal.
Nevím to jistě, ale myslím, že jsi ho zdrogovala.
A nalíčilas to, aby to vypadalo jako sebevražda.
To je fakt pěkná teorie, Pippo.
Máš nějaké důkazy?
Ne.
Tak co tady děláme?
Zmanipuloval jsi mě.
Svedl jsi mě.
Vydals mě na pospas.
A myslíš, že mi ještě můžete ublížit. Ale ne.
Protože mi nic nezbylo.
Potřebuju vědět jen jedno. A pak mě už nikdy neuvidíte.
Jak jste to mohli udělat?
My to neudělali.
Sama jsi mi to řekla.
Je to, jako když jsi něčím tak posedlá,
že zapomeneš zvednout hlavu, rozhlédnout se a říct si:
„Počkat. Co to vlastně dělám?“
Ale ty jsi moc...
Jsi moc...
Sebe!
Co je...
Julie! Řekni něco.
Co je ti?
No tak.
Lásko, co...
Cos to udělala?
Vážíš trochu víc než ona, takže to začne působit až za chvíli.
Cos to sakra udělala?
To víno byl dáreček ode mě.
Podívej se na mě.
Podívej se!
Ještě naposled.
Protože to je to poslední, co v životě uvidíš.
Naše první snídaně.
Není tu špatný výhled.
Je vidět dovnitř!
Šmíruješ sousedy?
Podívej na ně. Co to dělají?
Kde?
Tamhle, miláčku.
Opravdu si musím nechat vyšetřit zrak.
Starej se o svý.
VOYEUŘI
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Tereza Němcová