Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VOAIORII
MUTĂRI
Mă simt de parcă mi-aș vinde sufletul.
Fără zugrăveli, fără găuri în pereți și nimic suspendat de tavan.
Perdele?
Thomas, proprietarii nu închiriază oricui.
- Ne mutăm! - Stai pe loc, Pippa!
Ne puteți face o fotografie? Mulțumesc!
- Bună, vulturaș! - Bună, puișor!
- Ce faci? - Nu mare lucru. Tu?
Deci ne mutăm, nu?
- Așa se pare. - Da.
- E un pas mare. - Uriaș!
Ditamai pasul! Dacă n-o să meargă...
- Of! - O să fie nașpa.
Ce-ar fi s-o lăsăm baltă?
- Cât se mai poate, nu? - Da.
- Mi-a părut bine! - Și mie.
- O să iau jumătate din lucruri. - Iar eu o să iau jumătatea cealaltă.
Mi se pare de bun simț.
E casa noastră, iubitule!
O să locuiesc aici. Cu tine.
Ba nu.
Încă nu.
Aveți dreptate! Scuze!
SEMNĂTURĂ CHIRIAȘ
- Ce-i aici? - Clorofilă lichidă.
- Ce? - Clorofilă lichidă.
Secretul longevității.
Eu rămân la Gewürztraminerul meu.
Bine, rămâi la Gewürztramamaminerul tău.
Stai puțin!
Știu că de-abia ne-am mutat împreună, dar putem discuta despre copii?
- Copii? - Da.
E important să discutăm despre asta acum.
Am putea să nu facem copii cel puțin patru ani?
- Da. Dumnezeule! Mai vorbești? - Da?
- Hei! Fii și tu mai... - M-ai speriat.
Acum, pe bune, mă gândeam
că mai toată viața mi-am petrecut-o pe băncile școlii, nu?
De când te știu.
Tu ai cântat în diverse bombe până pe la 20 și ceva de ani.
- Cine știe ce ai mai făcut! - M-am drogat.
Iar eu m-am îngropat într-o bibliotecă medicală îmbâcsită
- ... și am învățat până la 2.00. - Da.
Așa că nu vreau să apară vreun țânc mucos
și să-mi strice ultimii ani de fată rebelă.
Știi ceva? Și eu m-am gândit la rebeliune.
Urmează să spui o prostie, nu?
Nu.
O să ți se pară o nebunie,
dar mă gândeam să mă apuc de acordeon.
- Nu! Pe bune? - Atunci, la ce te referi?
Vreau să mă trezesc duminică dimineață atât de mahmură
încât să nu uit ce decizii catastrofale am luat cu o seară înainte.
La asta mă refer.
Sunt de partea ta. Meriți așa ceva. Meriți
toate mahmurelile din lume, Pippa.
- Așa e. - Da.
Pentru decizii minunat de catastrofale!
Vino-ncoace!
- Te iubesc. - Și eu.
Ia uite la ăia doi!
Pare să fie fotograf.
Așa se pare.
Se vede ca în palmă.
Au un apartament frumos...
Se lasă cu pupăceală.
Sunt îndrăgostiți.
Se încinge treaba.
Tipul o dezbracă.
- Thomas! - Dar asta se întâmplă.
- Thomas! - Ce-i?
N-ar trebui să spionăm vecinii.
Nu spionăm.
Ne uităm pe fereastră, iar ei se întâmplă să fie în câmpul nostru vizual.
Nu se poate să nu-și dea seamă că-i vede lumea.
Corect.
- Sunt sigură că știu asta. - Cu siguranță!
Are de gând să facă ceea ce cred eu?
Da.
Îmi place filmul.
Gata...
E clar, suntem niște ciudați dubioși.
- Nu ești de acord? - Nu! Ce? Cerșesc atenția.
Dar o să mă opresc ca să nu te supăr.
Mersi. E prima noastră seară aici.
- Ai dreptate. - Lasă vecinii să se bucure de intimitate!
Și-o trag!
Thomas! Încetează, perversule!
Bine.
Fii rău! N-o ierta!
Hei...
Ți-am pregătit o mică...
Thomas?
Iubitule?
Thomas.
Thomas!
Sex.
Se cuvin felicitări.
- Pentru ce? - Ție? Pentru nimic.
Mie, pentru că am rezistat trei zile fără rețele sociale.
Nu tu Instagram, nu tu Twitter.
Eu și Joni am jurat să rezistăm o lună.
Mazel tov, Ari.
Am citit că, în cuplurile care petrec mai puțin timp pe telefon,
se face de două ori mai mult sex pe lună.
Pe bune?
Și la ce se uită când se masturbează?
Stai puțin! Cum e cu locuitul împreună?
Aseară s-a întâmplat o chestie ciudată.
Cuplul care locuiește vizavi de noi
și-o puneau, iar noi vedeam totul.
Câh! Cred că erau urâți ca dracu'!
Ba nu! Erau superbi.
Așa că v-ați tras câte-un scaun, ați făcut floricele,
ați scos binoclul...
- Nu. - De ce?
Doar fiindcă ai impresia că ți se permite să spionezi în viața cuiva
nu înseamnă că e și bine ce faci.
Nici vorbă!
E cât se poate de în regulă să te uiți.
- Se pare că sunt exhibiționiști. - Mă îndoiesc.
Dacă-s exhibiționiști,
ar fi nepoliticos să nu-i privești.
Ne vedem la prânz. Pa, ciudato!
Veți vedea mult mai bine apoi.
Vă rog să vă relaxați.
Am făcut 40 de astfel de intervenții pe săptămână în ultimii 20 de ani,
dintre care jumătate mi-au reușit.
Glumesc! Canula, te rog!
Douăzeci de ani.
Nici acum nu mi-am dat seama ce vreau să mă fac când o să fiu mare.
Gata! În trei, doi, unu...
Bonjour! Vă sună Pippa de la L'Optique. Sunt gata ochelarii dumneavoastră.
Pippa?
Avem deschis până la 18.00. Cu plăcere! La revedere!
Ce-i asta?
În Japonia, păsările sunt descrise ca „Doi ochi cu aripi”.
Și nu degeaba.
Au o vedere atât de bună
încât, de la etajul opt,
pot distinge o furnică de pe trotuar.
De ce îi spuneți toate astea?
E un cadou de casă nouă.
Când vei vedea păsărele bând apă din căsuța suspendată la fereastră,
îți vei aduce aminte cât de slabă e vederea oamenilor.
Noi nu facem decât să o îmbunătățim puțin.
Mulțumesc.
Vreau și eu un cadou.
Bună, iubito!
Bună!
Thomas! Ce frumos!
Parcă am fi păpușile Muppets.
Ce se aude cu vecinii noștri iubăreți?
Pe bune? O să discutăm mereu despre ei?
Uite, sunt ca noi.
Nici vorbă! Sunt mult mai tari.
- Da. - Încearcă să fii mai discret!
Bine. Să ne ascundem.
Cum să ne împrietenim cu ei?
Vrei să ne împrietenim cu vecinii pe care îi spionăm?
De ce nu?
Pun pariu că sake-ul pe care îl bea e de calitate.
Mi-ar turna și mie puțin, iar eu m-aș preface că sunt cunoscător.
Iar ea ți-ar putea arăta toate magazinașele de fițe.
Normal. Ce știu fetele în afară de cumpărături?
Bine. O să mă interesez eu de magazine.
Cum să îi cheme?
Pe ea sigur o cheamă Margot.
Clar.
Iar pe el, Brent.
Poate că Brent o să mă învețe cum să-mi tund părul de pe corp.
I-am zărit ieri părul pubian. Capodoperă, nu alta!
- Ai vrea să fac așa ceva? - Să-ți razi părul pubian?
- Da. - Nu.
N-o să mă înțepe când cresc?
Auzi la ea!
Nu cumva se îneacă?
Drace! Nu poate să respire.
- Văd. - Iar ea habar n-are.
Ce facem?
- Vine! - Bine!
- Nu! - Du-te în bucătărie!
Scoate-ți căștile!
E o urgență!
Să sun la 112?
N-o să ajungă la timp! Du-te tu!
- Dar o să-și dea seama că-i spionăm. - Dar o să fie în viață. Du-te!
Drace! Bine. Trebuie să mă duc la ei?
- Da! - Bine. Am înțeles.
- Stai! Thomas, întoarce-te! - Ce e?
- Ce faci? Nu! - Nu așa!
- Mai tare! - Ce face?
Pe bune?
Ce faci? Hai!
Uită-te! Așa!
Așa!
- Da, așa! - Așa te vreau!
Hai, trage!
- Hai, că reușești! - Așa!
- Da! - Dumnezeule!
Am reușit!
- Am reușit! - Da.
A scuipat un rulou picant de ton.
Pervers!
Nu!
S-ar putea să avem probleme.
De ce? Știu că vedem totul, așa că de ce nu?
Stai puțin! Cineva are oaspeți.
Are succes tipul.
Da, nu face reclame.
- Să știi că doare. - Scuze!
Cred că tipa l-a mai vizitat după-amiază. Pot să mă uit?
Da.
- Apropie foarte bine. - Nu?
- N-am dat decât 100 de dolari. - Atât? Ai negociat?
- Nu. Trebuia? - Cred că l-ai fi scos la 50.
Frate!
Apropo, tipul i-a pus mâna pe fund mai înainte.
Ce face?
Ședință foto spontană? Poftim!
„Eu sunt! Mario!”
Îmi place salopeta ei.
Drace!
- Ce se întâmplă? - Ce s-a întâmplat?
Ce se petrece?
„Lume, lume, trag de fiare!”
Și eu, frate! Uneori.
„Dă-ți jos tricoul. Ca între prieteni.”
- „Prieteni la cataramă?” - „Da, frați de cruce.”
- „Dezbracă-te!” - „Bine.”
E ciudat rău.
O aburește.
Clinc!
Uite, țâțe!
- Încetează! - Țâțe, am văzut țâțe!
- Crezi că vrea și ea? - Nu știu.
Eu zic că da.
- Dacă vine Margot? - Asta zic și eu.
- Suntem josnici dacă ne uităm? - Nu.
Tipul are parte de multă acțiune.
Poftim! Uită-te!
Bine.
Ce faci?
Te dezbrac, dragule! Scuze!
- Pippa... - Dă-o jos!
Și acum?
- Uită-te în continuare! - Bine.
Ce fac?
O sărută pe gât și... Întrebarea e ce facem noi.
- Hai, fii atent! - E o nebunie.
Fii atent!
Bine.
Da?
E rândul meu.
- Hai, dă-i jos! - Da, să trăiți!
- Ești sigură? - Da.
- Te iubesc. - Și eu.
- Puțin mai rapid, te rog? - Bine.
Și puțin mai tare?
- Așa? - Da.
- Cred că o să... - N-ai putea să reziști?
- O să încerc. - Încetinește, dacă vrei.
Nu, o să...
Îmi pare rău.
E în regulă. De ce îți ceri scuze?
- A fost mai rapid ca de obicei. - A fost minunat.
N-am mai făcut așa ceva.
M-a excitat.
Mă duc să-ți aduc un prosop.
- Te iubesc. - Și eu.
E clar ca bună ziua.
Margot e soția sau prietena lui Brent,
iar, cât ea a fost plecată, el a înșelat-o.
- Asta e și teoria mea. - Cum putem fi așa de siguri?
Poate că au o relație deschisă.
Nu.
Sau poate îți proiectezi propriile opinii despre monogamie asupra lor?
- Ce șanse ar putea să fie? - Adică?
Să fie swingeri. Se mai folosește termenul ăsta?
Siri, cât la sută din cupluri sunt într-o relație deschisă?
Știe Siri răspunsul ăsta?
Blumstein și Schwartz au descoperit că 15% din cuplurile căsătorite
au o înțelegere care le permite să facă sex extramarital.
- Cincisprezece la sută? - M-a dat pe spate.
Și asta e media.
Pariez că numărul e mult mai mare în zona metropolitană extinsă.
Orașul ăsta e un adevărat bordel.
- Săraca Margot! - Da!
- Săraca de ea! - Ce păcat!
Mi-ar plăcea să aud ce-și spun.
Frate.
- Soră. - Ce e?
Nimic.
Joni, ai exclamat „ha”,
ca și cum ai ști ceva relevant pentru conversația noastră.
- Deci... - Bine.
Când eu și Tommy eram în facultate,
era îndrăgostit lulea de o studentă la litere pe nume Kylie.
Toți tocilarii voiau să i-o pună, însă doar el a avut curajul
să vorbească cu ea.
Continuă.
Într-o seară m-am dus să fumez iarbă și să mă uit la Rechinii ucigași.
- Ca orice om. - Ca să aflu că descoperiseră
cum să transforme un indicator laser într-un microfon cu rază lungă de acțiune,
ca să putem asculta discret conversațiile private ale lui Kylie,
în speranța că-și va mărturisi dragostea pentru vreunul.
- Ai fost complice? - Nu.
- Poate. - A fost ideea lui.
A organizat totul după ce a urmărit un videoclip pe YouTube.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- L-am pornit. - Nu!
Iar în momentul în care am avut semnal, s-au dezumflat cu toții.
După gemetele și chicotelile auzite,
ne-am dat seama imediat de ceva:
Kylie și colega ei de cameră
se gâdilau în trei cu Seth Gildenstein.
- Parcă el era, nu? - Da.
Kylie făcea parte din cei 15%.
Ca o curiozitate, Seth Gildenstein n-a fost văzut niciodată cu încălțări.
- Poftim? - Da, era mereu cu role.
- Și totuși și-o punea. - La greu!
Gata cu încălțările lui Seth!
Cum funcționează chestia asta cu laserul?
Vă rog să fiți atenți, elevi! Ferestrele mari, ca asta,
vibrează când produci un sunet.
De exemplu, acum vibrează datorită sunetului vocii mele.
Dacă proiectezi o rază laser prin ea, ce crezi că se va întâmpla cu fasciculul?
Va vibra și el.
Ai o bulină roșie. Exact!
Punctul unde cade fasciculul se mișcă din cauza vibrațiilor.
Dacă poți capta tiparul mișcărilor,
îl poți transforma într-o undă sonoră.
De ce n-am făcut asta până acum?
Unu, probabil că e ilegal,
și doi, nu putem.
Dacă trimite o rază laser în apartamentul lor, acolo moare.
Nu puteam capta vibrațiile de vizavi.
Pentru asta, ar trebui ca fasciculul să se întoarcă aici.
Poftim?
Dacă nu ne furișăm în studioul lui Brent, ca să punem o oglindă în spatele geamului,
avem ghinion.
E un satir în apartamentul lor.
- Ce? - Un satir.
Zeul roman al fertilității. Uite!
Am o idee proastă.
Nu-mi vine să cred că facem așa ceva.
Despre asta vorbeam.
O să fim mândri de noi la bătrânețe.
Deocamdată însă sunt mort de frică.
- Da, dar nici n-a băut. - Așa e.
Ce s-ar putea întâmpla?
Hei!
- Thomas! - Hei!
Hei, frățioare!
- Thomas! - Frățioare!
Ce naiba a fost asta?
- Pentru decizii minunat de catastrofale! - De acord!
Clinc!
- Mi l-am ciobit? - Nu.
Poftim?
Care era numele formației tale?
Se chema Stress.
- Stress? Mișto! - Scuze, trebuie să mă întind.
Care trupă din anii '80?
Marfă!
- Hei! - Frumos costum!
La fix, Margot!
Cum vă simțiți? Îmi dai și mie un fum?
Mersi, Zorro!
Simțiți-vă ca acasă!
Putea să se costumeze ca oricare alta din familia Tenenbaum,
dar nu, a ales-o pe Margot!
Cum stăm, puișor?
Misiune îndeplinită!
Da, asta-i muzica ce-mi place!
Bun. Ești gata?
- Recepționat. - Bine.
Caută un punctuleț verde.
Să-mi spui dacă trebuie să-l mișc în sus sau în jos.
- Nu-l văd. - Trebuie să fie undeva.
Știu, dar nu-l văd.
Închide-l!
Ce e?
O să creadă că sunt ținta unui asasin.
Începe mai de jos.
Bine.
La dreapta!
Încă puțin. Oprește-te!
Acum urcă. Puțin mai sus.
Încă puțin. Oprește-te!
Ce urmează?
Sperăm că oglinda e poziționată astfel încât să reflecte fasciculul înapoi aici.
Nu e tocmai o metodă științifică.
Stai puțin!
Sunt de-a dreptul impresionat.
- Pot să te ajut? - Stai puțin.
Parcă ar fi profesorii din desenele cu Charlie Brown.
Da.
Te-am văzut când intrai în baie cu o tipă!
Nu pot să cred.
De față cu toți. Ești prost grămadă?
Crezi că nu te vede lumea?
- Așa crezi? Trezește-te! - M-am săturat să discutăm despre asta.
- Bine. Chiar vrei să discutăm acum? - Da.
Spune-mi adevărul: mă mai iubești?
- Du-te-n mă-ta! Ce? - Mă mai iubești?
- Cum îți vin... - Mă mai iubești?
Nu mă lua cu de-astea, te rog!
Nu începe.
Cred că vrei să-mi dai papucii, dar n-ai curaj,
așa că vii cu scuzele astea ridicole, ca să cadă vina pe mine.
Nu. Te-am văzut.
Nici n-ar trebui să mă explic. Ar trebui să ai încredere în mine.
Crezi că i-aș pune-o cuiva în apartamentul nostru?
- Așa mă știi? - Credeam că...
- Te-am văzut... - Ce ai crezut? Acum pricep.
Ai temeri legate de meseria mea. E de înțeles.
Mi-ai zis de nenumărate ori.
Dar, fără munca mea, cine-o să plătească toate astea? Tu?
- Nu e corect. - O să trăim din banii tăi?
Oricum, n-o să aflu, dacă tot divorțăm.
Nu vreau să divorțez. Nu.
Va trebui să mă gândesc la asta la un moment dat.
Îmi dau toată silința.
Ce să mai fac?
Cât să mai suport asta?
Îmi pare rău.
- Dacă ți-ar părea rău, te-ai schimba. - Așa voi face.
Vorbești serios?
- Te vei schimba? - Da.
- Da? - Da.
- I-am pus-o cuiva în seara asta? - Nu.
- Nu? Mi-o sugea careva? - Nu.
- Nu. Mă mai iubești? - Da.
Atunci încetează să te mai porți ca o muiere proastă!
Scuze!
- Te simți bine? - Da, doar că...
Cred că mă ia ceva.
Da.
Am auzit că bântuie mahmureala prin Montreal.
Pișpirică, vrei să vii puțin?
Bună!
Cu ce vă pot ajuta?
Caut niște ochelari noi.
Pippa e cea mai bună la ales rame.
- Serios? - Ați adus rețeta?
Nu. N-am mai făcut un control la ochi de ceva ani.
Probabil că s-au schimbat.
Ai putea să o primești înainte de programarea de la 14.30, nu?
Un control optic?
Ar fi minunat.
- Da, cum să nu! - Mulțumesc.
Eu sunt Julia, apropo.
- Pippa! - Încântată.
Asemenea.
I, F, O, Z...
P?
Ar putea fi tot un F.
Nu-mi dau seama.
O clipă!
A?
Sau B?
Pot să mai văd o dată?
A?
Sau B?
Arată identic.
E de bine?
Ai o privire slabă.
La fel ca majoritatea oamenilor.
Așa am un loc de muncă.
Îți voi studia suprafața globilor oculari, ca să văd dacă sunt imperfecțiuni.
Pune bărbia acolo!
O să vezi o lumină puternică preț de o secundă.
Acum o să mă apropii puțin.
Bine.
Privirea sus.
La stânga.
Bine.
La dreapta.
Bine.
Încă o dată.
Nu reușesc să mă hotărăsc. Ce părere ai?
Cu ăștia arăți a...
bibliotecară sexy.
- Bibliotecară sexy? - Da!
Genul „Te aștept în depozit, uriașule!
„Hai să citim ultimul roman de Emma Straub împreună.”
Ăștia îți dau un aer de femme fatale.
Genul „Mă culc cu șeful de promoție, apoi îi tai beregata!”
Dumnezeule!
- Crezi că-mi stau bine? - Poți să fii sigură!
O pereche nouă de ochelari îți permite să-ți alegi identitatea.
Ăștia îmi aduc aminte de un cafegiu.
Prin urmare...
voi fi femme fatale.
Tot ce se poate.
Îți vin ca turnați.
Probabil că sună ciudat...
Poate că e deplasat.
Ai fi de acord să bem o cafea într-o zi?
- A sunat ciudat? - Nu.
Ești sigură?
Nu, mi-ar face plăcere.
Știu că de-abia ne-am cunoscut, dar pari de treabă.
- Mulțumesc. - Îmi dai numărul tău de telefon?
Da, e cel de mobil.
Beton! Niște prieteni au deschis un centru de înfrumusețare în weekend.
Ce-ai zice să dăm o raită?
- Te sun eu. - Da, sună fantastic.
- Pa. - Pa!
Ce s-a întâmplat, doamnă?
Indiferent dacă e ziua ta de naștere, o aniversare sau o zi obișnuită,
întotdeauna e ceva de sărbătorit.
Nu lăsa disfuncția erectilă să-ți strice ziua!
Întreabă-ți medicul dacă ai inima suficient de...
Te rog să prinzi rama cu degetele.
Nu te gândi la ea ca la recuzită. Arată că e a ta, bine?
Ce ți-aș mai dai niște limbi!
- Ce a zis? - Să încercăm altceva!
Întinde-ți brațele până sus. Așa! Nu mișca!
Ți-ai câștigat dreptul! Așa!
„Suntem amândoi la bustul gol.
„Totul e în regulă. Suntem profesioniști.”
De când ai intrat, am tot încercat să-mi imaginez ce gust ai.
- Frățioare! - N-ai vrea să o lași mai moale?
Bine.
Gata! Uită-te ce expresie ai!
- E o capcană! - Se citește șocul pe chipul tău.
- Credeam că vorbești serios. - Așa și e.
Nu, lasă mâinile jos!
Ia-ți tălpășița, fată, cu tot cu colierul ăla uriaș!
Nu te taxez suplimentar.
Așa procedezi de obicei?
Da, de obicei, costă 200 de dolari.
Asta e taxa de cunilingus, dar pentru tine renunț.
Dumnezeule!
Mulțumesc frumos.
Serios acum, care e problema?
- Fii serios! - N-am chef...
Poți foarte bine să iei metroul și să te întrebi cum ar fi fost
sau poți să mai rămâi 30 de minute,
iar eu o să am grijă să ai un orgasm de n-o să-ți vină să crezi.
Poftim?
Nu pot să cred că pune botu'!
Bine.
- E bine, da? - Da.
Poftim?
- Poftim? - Da.
- Fugi de-aici! Cum? - Da!
- Ai vorbit cu ea? - Cu ea, adică cu Julia?
- Da. - Julia?
Frate, m-am uitat în globii ei oculari!
- Dintre toate clinicile din lume. - A intrat într-a mea.
Dar, ce e și mai tare,
ne-am înțeles de minune și urmează să ieșim în weekend.
Nu pot să cred!
Sinceră să fiu, pare să aibă nevoie de o prietenă.
Cineva cu care să vorbească despre relației ei nesănătoasă.
Da, l-am văzut azi.
A profitat de o fată.
Poftim? I-a pus-o uneia cât ea era cu mine?
Dacă e să fim exacți, a fost sex oral, însă nu e frumos.
Nu știu ce să zic.
Nu cred că ne face bine chestia asta.
De acord. M-am simțit anapoda că nu i-am spus.
E anapoda și că ne spionăm vecinii, nu?
Să ne furișăm, să ținem lumina stinsă, să nu ne vadă?
Chiar te întâlnești cu ea în weekend?
Dacă te-aș înșela, n-ai vrea să știi?
Nu cred că mi-ar plăcea.
Nu-mi place să-ți imaginezi atâtea situații ipotetice.
Dar asta nu e o situație ipotetică.
Dobitocul ăla o înșală, iar noi știm.
Am responsabilitatea morală să fac ce trebuie.
Bine, puișor. Iubito!
Când am hotărât să ne mutăm împreună,
eram bucuros că facem pasul amândoi.
Înțeleg că vrei să faci ce trebuie,
dar hai să ne întoarcem la noi.
Poate că reușesc să-i spun în weekend.
Nu-ți mai sunt de ajuns?
Promit. O să-i spun totul, fără ocolișuri, și gata.
- Nu m-ai auzit. - Poate că o să capete încredere...
- Unde te duci? - Să-mi iau ceva de băut.
- Dar tocmai... - Pippa!
Nu are nevoie să fie salvată. Nu de tine!
Nu e treaba ta.
Thomas.
Mă auzi?
Se aude?
Vorbesc cu tine, iubitule.
Da?
Am fost dărâmată toată ziua
din cauza gâlcevii noastre de aseară.
N-am vrut să ne certăm.
Speram să mă pot revanșa.
Iubito!
- Doar că... - Relaxează-te, da?
- Sunt relaxat. - Ba nu.
Ba sunt.
Doar că nu am chef.
Ești sigur că nu te pot convinge?
Putem face ce facem doar de ziua de naștere.
Ești o dulce, doar că nu în seara asta, da?
Te iert pentru ziua de ieri. Sincer!
Pippa? Pippa!
Bună!
De-abia așteptam să merg!
Am avut o săptămână grea. Hai!
Pare că-ți iubești meseria.
Așa e.
Mi-am dat seama zilele trecute că...
îmi place oftalmologia. Mi se potrivește.
- Ești foarte pricepută. - Mersi.
O să practic meseria asta tot restul vieții.
Am atins obiectivul pentru care am lucrat ani la rând,
dar mi-am și tăiat punțile către orice altceva.
E ca atunci când ești atât de obsedat de ceva
încât uiți să arunci o privire în jur, să te întrebi:
„Stai puțin! Ce fac eu aici?”
Însă deja e prea târziu.
Da.
- Problema mea e total opusă. - Cu ce te ocupi?
Încă încerc să-mi dau seama.
Am fost...
Am fost fotomodel.
Doamne! O zic de parcă mi-ar fi rușine.
Am fost fotomodel, dar nu mai sunt.
- Cum adică? - E complicat.
Bănuiesc că e greu să găsești ceva profund la meseria ta,
când tot ce faci e să te forțezi să zâmbești zi de zi,
ca să poată decide alții dacă ești destul de sexy.
Chiar dacă ești anesteziată și te simți ca un obiect,
ești dependentă,
pentru că stima ta de sine depinde de asta.
Și am decis că a doua cădere nervoasă avea să fie și ultima.
Am renunțat.
Acum îmi contemplu restul zilelor și mă simt pierdută.
Dar ai putea face orice.
Ce te reține?
Sinceră să fiu, eu.
Am o mie de preocupări și zero aptitudini.
- Nu te cred. - Pe bune.
N-am făcut facultate. De-abia pot să scriu la calculator.
Am cumpărat o imprimantă fără fir
și mi-a trebuit ceva să-mi dau seama cum merge.
Partea bună e că nu ai de rambursat împrumuturi pentru studii.
Partea nasoală e că n-am nici carieră.
Soțul meu mi-a făcut rost de o slujbă la un studio foto de fițe.
E mișto: merg la vernisaje etc.
E plăcut,
dar nu e ceva care să dea scop vieții mele.
E așa de plăcut.
Ce aștepți?
Cu se se ocupă soțul tău?
- Îl cheamă Sebastian, de fapt, Seb. - Seb.
E fotograf. Pe bune.
E cineva în lumea lor.
E un geniu.
Știu că se abuzează de acest cuvânt,
dar el chiar e.
V-ați întâlnit pe filieră profesională?
Se prea poate să mă fi culcat cu el după o sesiune foto.
De obicei, când se întâmplă asta,
eu nu sunt decât o aromă exotică pentru ei,
însă Seb mă iubește.
Pare o partidă pe cinste.
Și încă ceva: e incredibil în pat...
Înseamnă că totul e lapte și miere, nu?
Da.
E artist, e excentric.
Trebuie să îl accepți și cu bune, și cu rele.
Dar fără el nu știu ce m-aș face.
El e totul pentru mine.
Ești bine, Margot?
Cine e Margot?
Julia!
Îmi pare foarte rău. Doar îți știu numele.
Margot? Ciudat! De Halloween, a fost o...
Nu contează.
Soțul meu e o persoană complexă.
Ar trebui să-l cunoști.
Da?
- Să-mi zici când putem lua masa! - Bine. Mersi.
Pa!
Pe curând!
Nu trage cu ochiul!
- Mi-am pus o dorință. - Da?
ADĂUGARE IMPRIMANTĂ...
IMPRIMARE
SOȚUL TĂU TE ÎNȘALĂ.
IMPRIMARE
E UN PREZERVATIV FOLOSIT ÎN COȘUL DE GUNOI DIN BAIE
Jules.
- De ce ești trează? - Citesc.
Cartea nouă despre care ți-am vorbit.
- Trebuie să fie fascinantă. - Da.
Dar tu de ce te-ai trezit?
- Pippa! - Thomas!
- Ce faci? - Nu!
Nu pricepi. Chiar îmi fac griji.
Legat de ce?
Cred că am mâncat ceva ce nu mi-a picat bine.
- Nu sta prea mult. Noapte bună! - Noapte bună!
Da, și eu îmi fac griji.
De ce te porți prostește?
Ce ai făcut?
Pippa, ce ai făcut?
I-ai spus.
Trebuia s-o fac, Thomas.
Uită-te la ea!
- Uită-te la ea! - Știu că tu crezi că am greșit.
- Așa și este! - Nu puteam doar să stau și să mă uit.
- Nu trebuia să te uiți! - Am hotărât amândoi să-i spionăm.
Nu e vina mea că am dat peste asta.
- Ce face? - A fost ideea ta.
Dă-mi binoclul, Pippa!
Dumnezeule!
Are de gând să...
Thomas, ce facem?
O să stăm și s-o urmărim cum îl înjunghie? Sun la poliție!
Nu se poate.
O să fim martorii unei crime provocate de tine.
Nu i-am zis să omoare pe nimeni! Nu suna!
- Ce ne facem, Pippa? - Nu știu!
Băga-mi-aș!
Ce n-aș da să fi avut altă cameră!
Zi când să mă opresc.
Gata!
- Thomas? - Da.
Ai tot dreptul să fii supărat pe mine.
Așa și sunt.
Sunt dezamăgit, înțelegi?
Da. Înțeleg.
Vreau să știu că pot avea încredere în tine.
Poți.
- Vreau să simt că-ți sunt de ajuns. - Ești.
Am terminat-o.
O să arunc binoclul.
Nu mă mai văd cu ea.
Îmi pare rău.
Bine.
Îmbrățișează-mă!
Bine.
Te iubesc.
Și eu.
Nu.
Ce e?
Nu!
- Ce faci? - Nu!
Dumnezeule!
Nu!
Thom...
Ce ne facem?
Thom...
- Trebuie să plec. - Poftim?
Nu pot să rămân aici.
- Unde te duci? - Nu știu.
Poate mă duc la soră-mea. Aici nu pot rămâne.
Nu se poate să pleci, Thomas!
- Nu... - Te rog, nu pleca!
- Am nevoie de tine. - Nu, nu vreau să stau cu tine.
- Te rog! - Ți-am zis să ne oprim,
dar sentimentul tău de superioritate morală ne-a adus aici.
Mi-e frică! Am nevoie de tine. Te rog să nu pleci!
- Te iubesc! - Dacă mă iubeai, mă ascultai.
De unde să știu ce se va întâmpla? Ce ar trebui să fac?
Nu poți face nimic, Pippa! E moartă!
Din cauza ta!
Tu i-ai luat viața femeii ăleia!
- E vina ta! - Încetează!
- Nici nu te mai cunosc. - Încetează, te rog!
Noi doi am terminat-o.
Gata!
Thomas!
Bună, Pippa de la L'Optique, la telefon.
Da. Ți-au sosit ochelarii.
E deschis până la 18.00.
Bună! N-ați dat de Julia,
dar, dacă vreți să încercați ceva de pe vremuri, lăsați un mesaj. Bip!
Bună, Julia! Pippa la telefon!
De la oftalmolog.
Voiam să te anunț...
Sunt gata ochelarii.
Îmi pare nespus de rău.
N-am știut.
N-aș fi făcut așa ceva dacă știam.
Îmi pare nespus de rău.
Nu știu de ce s-a întâmplat așa.
Îmi pare foarte rău.
Regret nespus!
Te cunosc de undeva?
Nu cred.
Ai un chip cunoscut.
Ai ochi frumoși.
Mersi!
Cu ce să vă servesc?
Vodcă cu apă tonică, vă rog.
Nu e genul de bar în care să comanzi așa ceva.
Te deranjează dacă stau la masa ta?
Plec când vine cel cu care ți-ai dat întâlnire.
Nu mă deranjează.
Ce zici, străino,
mă ajuți să-mi dau seama de ceva?
Pot să te întreb ceva?
Da.
E o întrebare personală.
Te uiți la filme porno?
- Poftim? - Te uiți la filme porno?
Nu foarte des.
Uneori însă...
- Se prea poate. - Am înțeles.
Majoritatea se uită mereu la filme porno.
Soți, soții,
iubite, iubiți, amanți,
mame, tați, animale de companie, toți.
Toată lumea se uită la filme porno.
Pariez că în clipa asta o duzină de oameni din cartier se masturbează pe filme porno.
Oameni în relații foarte serioase.
Și nu contează, nu?
Pot să te mai întreb ceva? Ai avut vreodată o relație serioasă?
Da.
Și iubitul sau iubita ta...
- Prietenul. - Se masturba?
- Probabil. - Îți garantez.
- Dar tu? - Poate.
A schimbat acest simplu act ce simțeai pentru el?
- Nu. - Așa e. De ce?
- Nu știu. Pentru că e fără valoare. - Exact!
Care e diferența dintre vibratorul tău și un penis?
- De unde știi că am așa ceva? - Toate femeile au.
Vibratorul nu are sentimente.
Vibratorul nu e conectat la un creier.
Mulți ar spune că nici majoritatea penisurilor nu sunt.
Vibratorul nu e conectat la un suflet.
De multe ori am făcut sex la fel de lipsit de valoare,
dacă nu chiar mai mult, decât masturbarea.
Singura diferență e că e mai plăcut cu o persoană.
Nu toată lumea e de acord cu tine.
Așa e.
Indiferent cât de mult îi iubești.
Scuze!
Trec prin cea mai grea despărțire
din viața mea
și știu că pot fi cam dur. Îmi cer scuze.
Nu face nimic.
Mersi.
Măgarul și stăpânii săi.
- Poftim? - Măgarul și stăpânii săi.
E o fabulă. Mi-a venit în minte când te ascultam.
Măgarul e personajul principal al poveștii.
Se zice că un măgar avea drept stăpân un zarzavagiu, care nu îl hrănea bine.
Era nevoit să lucreze toată ziua în grădină, era lihnit de foame,
așa că s-a dus la zeul Jupiter și i-a zis:
„Amice, aș vrea și eu un stăpân nou. Mor de foame la actualul.”
Jupiter, mărinimos,
îi zice: „S-a făcut! Dorința ți-e îndeplinită.”
A doua zi, măgarul a fost vândut unui olar.
O să curgă lapte și miere de-acum, nu?
Greșit! E cea mai grea slujbă pentru un măgar.
E bine hrănit, doar că acum trebuie să care cărămizi grele toată ziua.
Se duce din nou la Jupiter și-i zice: „Rogu-te, zeule,
„dă-mi un alt stăpân.”
Jupiter îi zice: „Ușurel!
„Doar o dată îți mai îndeplinesc dorința. Ești sigur?”
Măgarul îi zice: „Am o durere cumplită de spate, care nu mă lasă.
„N-am cu ce să o oblojesc. Ajută-mă, te rog!”
A doua zi, măgarul este vândut din nou,
de data asta unui tăbăcar,
care agață măgarul de o creangă, îi ia gâtul,
îl jupoaie și face din el o pereche de sandale.
Morala poveștii:
„Cel care e nemulțumit de un loc e greu de crezut că va găsi mulțumire în altul.”
Știi de ce a scris Esop fabula asta?
Tocmai ți-am zis:
găina vecinului e întotdeauna mai grasă.
Nu.
A scris-o pentru sclavii lui.
Ca, atunci când se simt abătuți,
să-și spună povestea asta și să se însenineze.
Când, de fapt, erau cumplit de refulați.
Ar fi prea deplasat dacă te-aș ruga să-mi pozezi?
Atenție la cioburi! Am avut un mic accident.
Frumos apartament!
Să scoatem marfa de calitate, nu?
Scassari.
Via crește la poalele unui vulcan din Italia.
Să înțeleg că ești profesionist?
Da.
Peste câteva săptămâni îmi vernisez noua expoziție.
Te invit.
O să mă mai gândesc.
Ești amabilă să stai acolo?
Întoarce-te spre mine!
Ce privire!
Ești sigură că nu ne-am mai întâlnit?
Părul nu-mi stă...
Îți stă bine.
Nu știu ce fac.
Fă tot ce-ți spun eu și va fi perfect.
Pune-ți mâna stângă pe umăr!
Lasă capul în jos!
Ai un aer pașnic.
Privirea la mine!
Au ieșit bine?
Da, dar mă deranjează puloverul.
Cum arată sutienul?
Subtil.
Lucrez cu fotomodele goale zi de zi, așa că...
uit că nu e ceva obișnuit.
Dar, dacă nu te simți în largul tău, nu-i nimic.
Nu, e în regulă.
Ceva de genul...
Frumos!
Pot să fac câteva poze?
Dă-mi voie!
Nu eram gata.
Cele mai bune fotografii le fac pe nepregătite.
Și acum?
Dar lenjeria cum arată?
Arată-mi profilul!
- Bine. - Ai un corp superb.
Mersi!
Privirea la mine!
Bărbia puțin mai sus!
Așa! Acum dă-ți jos sutienul!
Poftim?
Bine.
Hai să reduc stânjeneala!
- Ce faci? - Ce ți se pare că fac?
Frumoși ciorapi!
Mersi.
E rândul tău.
Ce naiba fac?
Ce s-a întâmplat?
Îmi aduci aminte de cineva.
Îmi pare rău.
Nu e vina ta.
Stai!
Adu un prezervativ.
Pippa?
Dezgustător!
Poftim, dragilor! Vă prinde bine.
Iar a doua zi dimineață...
l-am găsit.
Trebuia să-ți spun.
Trebuia să spun cuiva.
Te înțeleg dacă nu vrei să mai vorbești cu mine niciodată.
Stai puțin!
Crezi că e vina ta?
Din cauza mea s-au întâmplat toate.
Nu te poți învinovăți pentru asta.
- Eu am declanșat totul. - Nu! Da, e tragic.
Mai mult decât tragic, e nebunie curată.
Dar n-aveai de unde să știi că se va întâmpla asta.
Tocmai îți dăduse papucii.
Și poate că ai meritat-o. Asta nu contează.
Ești o femeie singură.
Iar cea mai rapidă modalitate de a trece peste o despărțire
e să faci cea mai mare tâmpenie la care te duce mintea.
Partida de sex cu văduvul deprimat pe care-l urmărești
este ceva cu adevărat extrem, dar tot încercare de alinare este.
Nu pare real.
Ești complet distrusă,
și ți-aș recomanda un psiholog chiar de mâine,
dar ești un om bun, Pippa.
Chiar dacă nu pare așa în momentul ăsta.
Dacă sunt un om atât de bun, de ce vreau să-l revăd?
A dispărut.
Știu că pare irațional, dar, dacă l-aș vedea,
poate că aș putea merge mai departe.
E o prostie.
Bine.
Dacă nu e acasă, unde crezi că e?
Pippa?
E ziua vernisajului.
- Bei ceva? - Da.
Nu credeam că o să vii.
Am venit.
Mișto evenimentul!
De-abia aștept să văd fotografiile.
Da, e al naibii de mișto!
Ești bine?
Ăsta e semnalul pentru mine. Mersi că ai venit.
A, mersi că m-ai prezentat,
și B, aveam altă imagine.
Înainte de a începe,
aș dori să subliniez că acest proiect este rezultatul unei colaborări.
Complicea mea, dragostea vieții mele,
Julia Novatore.
- Prin urmare... - Vreau să merg acasă.
Mi se pare normal să o invit alături de mine.
V-o prezint pe Julia!
Haide!
Bună!
Noua expoziție prezintă o fabulă modernă.
Este povestea tragică
a unei tinere inocente, pe nume Pippa.
Dumnezeule!
Pippa locuiește în apartamentul deținut de noi în blocul din fața studioului nostru.
Când ea și prietenul ei s-au mutat împreună,
viitorul era promițător.
Totul era lapte și miere.
Apoi s-au lăsat distrași de străinii de peste drum.
De noi.
Le păsa mai mult de ce se petrecea
în viața altora decât de viața lor.
Ceea ce a început ca un hobby distractiv
s-a transformat într-o mică obsesie.
S-au autoinvitat la petrecerea noastră de Halloween și au plantat un microfon,
ca să ne poată asculta conversațiile.
Apropo, asta e ilegal.
Cu toate acestea, Pippa a hotărât că...
face ce trebuie.
Mai întâi, le-a distrus relația sufletească.
Apoi, i-a despărțit pentru totdeauna.
De unde să știe ea
că, în tot timpul cât ne-au urmărit...
De fapt, îi urmăream noi.
Pippa!
Da, sunt sânii mei.
Ăsta e locul.
Iată autorizația pentru publicarea imaginilor.
Ultima pagină a contractului de închiriere.
Simplu ca bună ziua.
Am de unde să știu dacă au citit-o?
Nu, dar nu e responsabilitatea mea.
Am o întrebare pentru voi:
de câte ori a apărut săptămâna asta, pe ecranul calculatorului, fereastra:
„Sunteți de acord cu termenii și condițiile?”
și ați bifat „Da” fără să vă gândiți o clipă?
Am ajuns să ne obișnuim cu așa ceva.
Dar asta vă dă dreptul să...
E tragic.
Amândoi regretăm foarte mult întâmplarea, nu, Seb?
Bineînțeles.
Considerați-o însă ca pe un avertisment.
Oamenii au un acces fără precedent în viețile noastre.
Este pe deplin acceptabil din punct de vedere social, ba chiar de dorit
să urmărim persoane pe care le cunoaștem sau nu,
pentru a putea arunca o privire într-o versiune parțial adevărată a vieții lor.
Eu și Seb am trăit o versiune a vieții noastre pentru Pippa și Thomas.
Da, am creat propria noastră poveste și le-am oferit-o spre vizionare.
Le-am oferit locuri în primul rând.
Iar ei ne-au urmărit.
Din prima clipă.
Nu ne-a rămas decât să-i urmărim și noi.
În afară de premiera internațională de la Tokio...
Peste tot.
Am vândut-o peste tot! Are un succes fulminant!
Suntem artiștii momentului
și am făcut o grămadă de bani cu această ocazie.
Aveți vreo întrebare cu adevărat interesantă?
De câte ori poți să primești felicitări?
Vinul tău preferat.
- Scassari. - Nu așa se pronunță.
Cine l-a trimis?
„Suntem încântați să vă găzduim expoziția sezonul viitor.”
Galeriile Tate.
Minunat!
E cazul să treci peste asta, iubitule.
Tu nu te simți vinovată?
Nu.
ȘTIU.
THOMAS NU S-A SINUCIS.
VOI L-AȚI UCIS.
Sus, acolo!
Ce face?
A luat-o razna.
Ce crezi că știi, Pippa?
Pippa!
Vrem doar să stăm de vorbă!
Vă rog...
Chiar e cazul să faci atâta spectacol?
- Lăsați-mă în pace! - Ce crezi că știi?
Nu știu.
Sunt niște acuzații foarte grave. Trebuie să te bazezi pe ceva.
Nu ne mai duce cu zăhărelul!
Când vă urmăream,
am crezut în fiecare moment.
Deși niciunul nu era real.
Însă când a murit Thomas,
nu mai părea real, chiar dacă e mort.
N-ar fi făcut niciodată asta.
Nu sunt sigură, dar cred că l-ați drogat.
Și ați făcut să pară că s-a sinucis.
Beton teorie, Pippa!
Ai vreo dovadă?
Nu.
Atunci ce căutăm aici?
M-ați manipulat.
M-ați sedus.
Mi-ați expus viața.
Și credeți că mă puteți răni din nou, dar vă înșelați.
Pentru că nu mi-a mai rămas nimic.
Vreau să-mi spuneți un ultim lucru, apoi n-o să mă mai vedeți niciodată.
Cum ați putut să faceți așa ceva?
Noi n-am făcut nimic.
Tu mi-ai spus.
Atunci când ești atât de obsedată de ceva,
încât uiți să te uiți în jur și să te întrebi:
„Stai puțin! Ce fac eu aici?”
Dar ești prea adânc...
Ești prea...
Seb.
Ce se...
Julia! Spune ceva!
Ce s-a întâmplat, draga mea?
Hai, zi ceva!
Iubito, ce...
Ce ai făcut?
Tu ai mai multe kilograme, așa că mai durează până-și face efectul.
Ce naiba ai făcut?
Eu v-am făcut cadou vinul.
Uită-te la mine!
Uită-te bine!
Pentru că e ultimul lucru pe care-l vei mai vedea.
Primul nostru mic dejun.
Priveliștea nu e rea.
Se vede totul!
Ne spionezi vecinii?
Uită-te la ăia doi! Ce fac?
Unde?
Acolo, dragule!
Ar trebui să mă duc la un control oftalmologic.
Vezi-ți de treabă!
VOAIORII
Subtitrarea: Cristian Brînză
redactor Robert Ciubotaru